ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1420/21	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №705/1158/21 Категорія: 302000000 	Гудзенко В. Л. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Вініченко Б. Б. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       09 вересня 2021 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Вініченка Б.Б., Бородійчука В.Г., Нерушак Л.В.
за участю секретаря Чуйко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника Приватного підприємства «Сан ЕІР» – адвоката Прудивус Миколи Анатолійовича на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Сан ЕІР» про розірвання договору оренди земельної ділянки, -

в с т а н о в и в:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом. 
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначав, що на підставі Державного акту на право власності на землю серії ЧР №1212339 вона є власником земельної ділянки, розташованої на території Ятранівської сільської ради Уманського району з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 7124389800:02:000:0406, загальною площею 3,1545га. 
Між нею та приватним підприємством «САН ЕІР» 26.10.2017 було укладено Договір оренди землі №1, відповідно до умов якого вона надала, а відповідач прийняв у строкове платне користування вищевказану земельну ділянку, згідно п.8 Договору оренди - строк дії договору 7 років. 
Відповідно до п. 11 Договору оренди, орендна плата вноситься орендарем в грошовій формі готівкою через касу орендаря з письмовим підтвердженням орендодавцем факту одержання готівки в день її одержання. Розмір орендної плати у рік становить 13389, 78 коп. 
Відповідно до п. 12 Договору оренди, орендна плата повинна вноситися до 31 грудня кожного року оренди.
Проте, відповідач порушив свої зобов?язання щодо належної оплати за оренду землі, ніяких послуг в рахунок орендної плати з 2017 по 2021 роки позивач від відповідача не отримувала. В добровільному порядку дане питання вирішити неможливо, адже, на будь-які звернення позивача відповідач не реагує, і станом на час звернення з даним позовом до суду зобов?язання відповідача в частині своєчасності та повноти проведення розрахунків є не виконаним, у зв?язку з чим заборгованість по орендній платі за використання земельної ділянки складає 14000 грн.
На підставі викладеного ОСОБА_1 просить розірвати Договір оренди землі №1 від 26.10.2017 та стягнути з відповідача на її користь понесений судовий збір.
Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25 травня 2021 року позов задоволено.
Розірвано Договір землі №1 від 26.10.2017, укладений між ОСОБА_1 та Приватним підприємством «САН ЕІР», загальною площею 3,1545 га, кадастровий номер 7124389800:02:000:0406, що зареєстрований Виконавчим комітетом Верхняцької селищної ради Христинівського району Черкаської області, дата державної реєстрації 31.10.2017, номер запису про інше речове право: 23170375.
Стягнуто з ПП «САН ЕІР» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 908 грн.
Рішення суду мотивовано тим, що у порушення умов вищевказаного договору, відповідачем належним чином не проводилась грошова виплата орендної плати. Згідно Відомості на виплату грошей №1 ОСОБА_1 отримала орендну плату за 2020 рік в розмірі 13500 грн. За будь-які інші роки, починаючи з укладення Договору оренди землі, відсутні відомості на виплату орендної плати ОСОБА_1 .
До наданих відповідачем доказів виплати позивачу орендної плати за 2018 – 2019 роки, суд віднісся критично, оскільки такі записи містяться на аркушах, зроблені вони «від руки», без назви документа, без зазначення особи, яка їх здійснила. Крім того, із змісту записів неможливо встановити за який конкретно період позивач отримувала аванси, чи інші послуги в рахунок орендної плати, адже не в усіх записах наявна конкретна дата чи період. Тобто із даних записів не можливо встановити, чи вчасно проводилися виплати, оскільки орендна плата згідно договору повинна вноситися до 31 грудня поточного року.
Судом звернуто увагу на те, що відповідно до п. 13 Договору №1 оренди землі від 26.10.2017, передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами. Проте, відповідачем не наданого жодного акту оформленого належним чином про передачу товару чи виконання будь-яких послуг в рахунок орендної плати. Тобто, відповідачем не надано жодного допустимого доказу про виконання ним умов Договору по сплаті орендної плати позивачу за 2017-2019 роки, що свідчить про систематичну несплату орендної плати (два роки поспіль).
В апеляційній скарзі ПП «Сан Еір», вважаючи рішення необґрунтованим та незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, висновки викладені у рішенні суду не відповідають обставинам справи, тому просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що на виконання умов договору та зважаючи на вимоги орендодавця, що виникли після укладення договору в 2018 році позивачка отримала від їх підприємства кошти в розмірі 13000 грн, за 2019 рік отримала 13500 грн та в 2020 році отримала 13500 грн. Отже в період дії договору підприємство в повній мірі виконало, навіть наперед умови договору оренди землі перед позивачем, заборгованості на момент подання позову перед позивачем немає.
Навіть з відомостей з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків видно, що в 2019 році позивачу було сплачено орендну плату у розмірі 14728, 76 грн.
28 серпня 2021 року ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу. Суд даний відзив залишає без розгляду у порядку визначеному частиною 2 статті 126 ЦПК України, оскільки позивач пропустила десятиденний строк на його подання визначений в ухвалі суду апеляційної інстанції при відкритті провадження у справі.
Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги доходить наступних висновків.
Згідно до вимог частин 1 та 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
До апеляційної скарги представником ПП «САН ЕІР» було долучено копію розписки відповідачки про отримання послуг від ПП «САН ЕІР» по обробітку городу 0,30 га від 22.01.2021 та заяву про перерахування їй плати за оренду земельної ділянки на картковий рахунок від 11.05.2021 року.
Відповідно до частини 3 статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Скаржником не зазначено будь-яких виняткових обставин, які йому не давали змоги надати копії зазначених документів до суду першої інстанції, а тому колегія суддів їх не приймає до розгляду.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Оскаржуване судове рішення не відповідає зазначеним вимогам закону.
Як вбачається із матеріалів справи, 26.10.2017 між ОСОБА_1 та приватним підприємством «САН ЕІР» було укладено Договір оренди землі №1, відповідно до умов якого ОСОБА_2 надала, а ПП «САН ЕІР прийняло у строкове платне користування належну їй відповідно до Державного акту серії ЧР №1212339 земельну ділянку, розташовану на території Ятранівської сільської ради Уманського району з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровим номером 7124389800:02:000:0406, загальною площею 3,1545га.
Відповідно до п.8 Договору оренди - строк дії договору 7 років. 
Відповідно до п. 11 Договору оренди, орендна плата вноситься орендарем в грошовій формі готівкою через касу орендаря з письмовим підтвердженням орендодавцем факту одержання готівки в день її одержання. Розмір орендної плати у рік становить 13 389, 78 грн, що складає 10% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки.
Відповідно до п. 12 Договору оренди, орендна плата повинна вноситися до 31 грудня кожного року оренди. Відповідно до п. 13 Договору, за домовленістю сторін орендна плата може сплачуватися у натуральній формі (зерно, сіно, олія та інше), або відробітковій формі (надання послуг: культивація оранка, транспортні послуги та інші) по діючим цінам на продукцію, роботи та послуги. Передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами.
Відповідно до пункту 38 Договору оренди, дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішення суду на вимогу однієї із сторін у наслідок не виконання стороною обов`язків передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також інших підстав, визначених законом.
Вказаний договір оренди землі був зареєстрований в державному реєстрі речового права, номер запису про інше речове право 23170375.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
У статті 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.
За положеннями статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.
Водночас у пункті д) частини першої статті 141 ЗК України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою як систематична несплата земельного податку або орендної плати.
Отже, згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.
Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що її земельну ділянку використовує інша особа.
Вказане також узгоджується із висновками викладеними у постановах ВС у справах № 484/707/17-ц від 19 серпня 2019 року, № 484/301/18 від 14 листопада 2018 року.
Відповідно до частини 1 статті 545 ЦК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 ЦК України).
Згідно з частинами 1, 3 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно Відомості на виплату грошей №1 ОСОБА_1 25 серпня 2020 року отримала орендну плату за 2020 рік в розмірі 13500 грн. 
Відповідно до Відомості з державного реєстру фізичних осіб – платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків видно, що у І кварталі 2019 року ОСОБА_1 отримала орендну плату у розмірі 7364,38 грн та у IV кварталі 2019 року нею отримано 7364,38 грн, отже позивачем отримано орендної плати за 2019 рік - 14 728,76 грн.
Отже, отримання орендної плати позивачем за 2019, 2020 роки нею не спростовано, а підтверджується доказами наявними у матеріалах справи.
Щодо орендної плати за 2018 рік, то як видно із журналу про отримання коштів та плати у натуральній формі, записи які засвідчені розписками позивача, у 2018 році остання отримала від підприємства кошти в розмірі 200 грн, авансом 50 кг зерна кукурудзи на суму 150 грн, аванс 200 грн до 10 січня 2018 року, що підтверджується її підписом у відомості по її особовому рахунку. В подальшому, у 2018 році позивач отримала 15 січня 2018 року - 100 грн, 21 січня 2018 року - 100 грн, 20 січня 2018 року - 1800 грн, аванс на лікарню - 200 грн, 20 травня 2018 року - аванс на поховання - 500 грн, аванс на оформлення документів – 500 грн, аванс в сумі 700 грн, аванс 25 червня 2018 року – 700 грн, всього авансу станом на червень 2018 року в сумі 5150 грн, також позивач отримала залишок орендної плати в сумі 7850 грн, а всього у 2018 року вона отримала 13 000 грн. 
Тобто у 2018 році позивачем отримано орендної плати на загальну суму 13 000 грн, доказів про те, що підписи та розписки у даному журналі здійснені не нею позивач не надала та такі факти не оспорювала.
З огляду на наведене, колегія суддів з об`єктивних та фактичних обставин справи встановила, що позивачем отримано орендну плату у повній мірі (навіть у більшому розмірі від встановленої суми у договорі) за 2019 та 2020 роки, та отримала орендну плату за 2018 рік, хоча і у меншому розмірі, а саме недоплата становить 389, 78 грн.
Окремо колегія суддів звертає увагу, що вказуючи на порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань по сплаті орендної плати, вимог про стягнення боргу з підприємства нею не заявлено.
У даній справі відсутня систематичність несплати орендної плати, оскільки відповідачем порушено обов`язок щодо сплати орендної плати за один 2018 рік, а саме недоплачено 389, 78 грн, тому наразі підстави для розірвання договору оренди землі від 26 жовтня 2017 року відсутні.
Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в суді апеляційної інстанції, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову. 
Відповідно до частини 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника Приватного підприємства «Сан ЕІР» – адвоката Прудивус Миколи Анатолійовича – задовольнити.
Рішення Уманського міськрайонного суду  Черкаської області від 25 травня 2021 року – скасувати. 
Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Приватного підприємства «Сан ЕІР» сплачений судовий збір в розмірі 1362 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України. 
Повний текст постанови складено 09 вересня 2021 року.

Судді: