ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

27 липня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 804/881/18	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: 
                                          судді-доповідача Чумака С.Ю.,
                                                     суддів:  Чередниченка В.Є., Юрко І.В.,       
секретар судового засідання  Рубан А.В.

за участі представника відповідача Чернишової Я.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі апеляційні скарги ОСОБА_1 

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2018 року у справі № 804/881/18 (суддя І інстанції - Голобутовський Р.З.)

за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

третя особа: Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ, РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ, ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила:

-          визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає в не виданні наказу про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер: 1223582800:01:003:0667), яка розташована на території Вербківської сільської ради, Павлоградського району, Дніпропетровської області;

-          зобов`язати відповідача видати наказ про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер: 1223582800:01:003:0667), яка розташована на території Вербківської сільської ради, Павлоградського району, Дніпропетровської області.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2018 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати це рішення та прийняти нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначила, що рішення про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не    можуть оформлятися листами. З огляду на це вважала, що відповідачем за наслідками розгляду її заяви рішення прийнято не було, а тому має місце    протиправна бездіяльність.

Від відповідача відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11.07.2018 рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.04.2018 скасовано і ухвалено нове, яким позовні вимоги задоволено частково, а саме:
-          визнано протиправною відмову ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області листом від 19.12.2017 № С-12722/0-9196/6-17 у затвердженні проекту землеустрою позивачу щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер: 1223582800:01:003:0667).
-          зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву позивача про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер: 1223582800:01:003:0667).
У задоволенні іншої частини позову відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 15 червня 2021 року за наслідками розгляду касаційної скарги позивача постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11.07.2018 у справі № 804/818/18 скасовано в частині позовних вимог про зобов`язання відповідача вчинити дії та направлено справу в цій частині позовних вимог на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Частково задовольняючи касаційну скаргу, Верховний Суд виходив з того, що суд апеляційної інстанції не навів жодних аргументів на користь своїх висновків про необхідність застосування такого способу захисту порушеного права позивача як зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про затвердження проекту землеустрою та не вказав причин відхилення доводів позивача про наявність підстав для зобов`язання відповідача затвердити проект землеустрою.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ
Наказом Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області №4-4832/15-16-СГ від 26.08.2016 ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність розташованої на території Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області; орієнтовний розмір земельної ділянки 2,0000 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства (код класифікатора видів цільового призначення земель - 01.03).
Відповідно до договору на виконання робіт від 27.09.2016, укладеного між позивачем та ФОП ОСОБА_2 , позивач надав третій особі завдання на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
ФОП ОСОБА_2 розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, який 15.06.2017 отриманий ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області.
Листом від 19.12.2017 № С-12722/0-9196/6-17 вказав перелік недоліків поданого позивачем проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки і запропонував звернутись до розробника документації для приведення проекту із землеустрою у відповідність до вимог чинного законодавства.
17.01.2018 ФОП ОСОБА_2 направила до ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області лист про усунення зауважень, викладених у листі ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 19.12.2017 № С-12722/0-9196/6-17, проте відповіді не отримала.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо затвердження проєкту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність, позивач звернулась із цим позовом до суду.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано до суду належних доказів, які б підтверджували факт отримання відповідачем листа про усунення зауважень.
НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ

Відповідно до постанови Верховного Суду від 15 червня 2021 року перегляду в апеляційному порядку підлягає апеляційна скарга позивача лише в частині позовних вимог про зобов`язання відповідача затвердити проект землеустрою.

Згідно з пунктом "а" частини 3  статті 22 ЗК України, громадянам, зокрема, для ведення особистого селянського господарства передаються у власність та надаються у користування землі, віднесені до категорії земель сільськогосподарського призначення, якими визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.
Частинами 1-2  статті 116 ЗК України  передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність чи надання їх у користування.
Пунктом "б" частини 1  статті 121 ЗК України  встановлено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2 гектарів.
Відповідно до частини 6  статті 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, зокрема, для ведення особистого селянського господарства, у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених  статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у     разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).
Згідно з абзацами 1-3 частини 7 цієї  статті ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених  статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених  статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Частиною 9  статті 118 ЗК України  передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених  статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.
Частиною 10 цієї статті встановлено, що відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.
При цьому, за змістом частини 4  статті 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, у власність або у користування для всіх потреб.

Разом з тим, 27 травня 2021 року набув чинності Закону України від 28 квітня 2021 року № 1423-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин», яким, зокрема внесені зміни до розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України.

Так, зазначений розділ доповнений пунктом 24, відповідно до якого з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель, до переліку яких землі сільськогосподарського призначення не входять.

Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки.
Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом.
З дня набрання чинності цим пунктом до державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки державної власності, що передаються у комунальну власність територіальних громад, органи виконавчої влади, що здійснювали розпорядження такими земельними ділянками, не мають права здійснювати розпорядження ними.
Надані до дня набрання чинності цим пунктом рішеннями Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади дозволи на розроблення документації із землеустрою щодо земельних ділянок державної власності, які відповідно до цього пункту переходять у комунальну власність, є чинними. Особи, які отримали такі дозволи, а також органи, що їх надали, зобов`язані повідомити про це протягом місяця відповідні сільські, селищні, міські ради з дня набрання чинності цим пунктом. Рішення про затвердження такої документації, що не була затверджена на день набрання чинності цим пунктом, приймають сільські, селищні, міські ради.
Особи, які отримали дозволи на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, зазначені у підпункті "е" цього пункту, а також органи, що їх надали, зобов`язані повідомити про це протягом місяця відповідні сільські, селищні, міські ради з дня набрання чинності цим пунктом. До 1 січня 2023 року зазначені землі та земельні ділянки не можуть бути передані у власність та користування будь-яким іншим особам, крім тих, яким надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою (крім передачі їх для розміщення об`єктів, передбачених  статтею 15  Закону України "Про відчуження земельних ділянок, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності"). У разі якщо до 1 січня 2023 року такі земельні ділянки не передані у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, такі земельні ділянки переходять у комунальну власність територіальної громади села, селища, міста, на території якої вони розташовані.
Крім того, відповідно до п. 5 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1423 центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, у місячний строк з дня опублікування цього Закону доручено забезпечити письмове повідомлення сільських, селищних, міських рад про надані дозволи на розроблення документації із землеустрою для безоплатної передачі громадянам України земельних ділянок сільськогосподарського призначення за рахунок земель державної власності, що відповідно до пункту 24  розділу X  «Перехідні положення» Земельного кодексу України переходять до земель комунальної власності, якщо рішення про затвердження такої документації та надання земельних ділянок у власність органом виконавчої влади не прийнято.

Отже, з 27 травня 2021 року відповідач не має права розпорядження земельною ділянкою, проєкт землеустрою щодо якої просить затвердити позивач. Такі повноваження з вказаної дати перейшли до компетенції сільських, селищних, міських рад.

ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Оскільки на час перегляду справи апеляційним судом у відповідача відсутні повноваження стосовно затвердження проєктів землеустрою щодо відведення та надання у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, то в задоволенні позову необхідно відмовити саме з цих підстав.

При цьому у зв`язку з відсутністю у відповідача відповідної компетенції на вчинення дій, які його просить зобов`язати здійснити позивач, дослідження питання щодо обрання правильного способу захисту позивача не має правового значення для вирішення спору, тому колегія суддів висновки щодо цього питання не здійснює. 

Зазначені обставини є підставою для зміни судового рішення    в    частині    обґрунтування    висновків суду та зміни мотивувальної частини рішення.

В іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Повний текст складений 6 серпня 2021 року.

На підставі викладеного, керуючись статтями  242, 243, 308, 310, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2018 року у справі № 804/881/18 змінити в частині мотивування висновків суду.
В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2018 року у справі № 804/881/18 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення 27 липня 2021 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя-доповідач                                                            С.Ю. Чумак 

                          суддя                                                            В.Є. Чередниченко 

                          суддя                                                            І.В. Юрко