ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

16 червня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/3223/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Божко Л.А. (доповідач),
                               суддів:  Лукманової О.М., Дурасової Ю.В.,     
за участю секретаря судового засідання Новошицької О.О. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області  на рішення Запорізького   окружного адміністративного суду від 21.09.2020 р.(суддя Сацький Р.В.) по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області  про визнання дій   протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А  Н О В И В:
18.05.2020 р. ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області  про визнання дій  протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, де просив  визнати протиправним рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області від 09.04.2020 р., яким ОСОБА_1 відмовлено в перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці та бездіяльність ГУ ПФУ в Запорізькій області щодо не проведення останньому перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за довідкою Запорізького апеляційного суду від 26.03.2020 р. за № 07-36/106,  скасувати дане рішення,  зобов`язати ГУ ПФУ в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 за довідкою Запорізького апеляційного суду від 26.03.2020 р. № 07-36/106 в розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді цього суду, без обмеження граничного розміру, з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 18.02.2020 р. із здійсненням компенсації інфляційних втрат за час затримки виплати вказаного перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці. Зобов`язати ГУ ПФУ в Запорізькій області надати звіт про виконання судового рішення в місячний строк з моменту набрання ним законної сили.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 21.09.2020 р.  позов задоволений частково. Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Запорізькій області  щодо відмови   ОСОБА_1 в перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці виходячи з розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді,  визначеної у  довідці Запорізького апеляційного суду від 26.03.2020 р. за № 07-36/106 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 18.02.2020 р. Зобов`язано  ГУ ПФУ в Запорізькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці  в розмірі 90%  суддівської винагороди судді,  який працює на відповідній посаді,  виходячи з розміру суддівської винагороди, визначеної у  довідці Запорізького апеляційного суду від 26.03.2020 р. за № 07-36/106 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці  без обмеження його граничного розміру за період з  19.02.2020 р. і виплатити заборгованість за цей період з урахуванням раніше проведених виплат; зобов`язано ГУ ПФУ в Запорізькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів відповідно до вимог ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з  порушеннями строків їх виплати», станом на дату виплати заборгованості у відповідному місяці. В іншій частині позовних вимог – відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач  подав апеляційну скаргу, де просив  скасувати Рішення Запорізького окружного адміністративного суду   від 21.09.2020 р.,  ухвалити нове рішенням, яким  відмовити в задоволенні  позовних вимог.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неправильно встановлені фактичні обставини справи в частині щодо визначення відсоткового розміру виплати та наявності обмежень граничного розміру щомісячного грошового утримання судді у відставці, не ретельно досліджені наявні докази та дано неналежну оцінку, в результаті чого прийняте незаконне та необгрунтоване рішення. Крім того, зазначили, що компенсація громадянам втрати частини доходів в зв`язку з порушенням їх виплати проводиться у разі затримки виплати доходів, що вже нараховані.
На апеляційну скаргу відповідача позивачем наданий відзив, де просив рішення суду залишити без змін.
Дослідивши матеріали справи, докази по справі,  суд апеляційної інстанції дійшов висновку про  часткове задоволення  апеляційної скарги в зв`язку з наступним.
З матеріалів справи вбачається, що позивач звільнений з посади судді апеляційного суду Запорізької області 12.12.2016 р., є суддею у відставці, який  перебуває на обліку у відповідача та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, призначене відповідно Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Судом встановлено, що 26.03.2020 р. Запорізьким апеляційним судом ОСОБА_1 надана  довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 07-36/106 про те, що станом на 18.02.2020 року його суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 201 792,00 грн., у тому числі: посадовий оклад 126 120,00 грн., доплата за вислугу років 75672 грн. (60%). 
Судом встановлено, що 01.04.2020 р. позивач  звертався до відповідача з заявою про перерахунок щомісячного довічного утримання, але 15.04.2020 р. та 30.04.2020 р. відповідно листами № 0800-0202-8/15369 та  № 3208-2723/О-02/8-0800/20 відповідач повідомив, що  підстави для проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі  довідки   Запорізького апеляційного суду про суддівську винагороду  для обчислення довічного грошового утримання судді у відставці від 26.03.2020 р. № 07-36/106, відсутні.
Судом встановлено, що 02.06.2016 р. прийнятий Закон України «Про судоустрій і статус суддів № 1404-У111, Прикінцевими та  перехідними положеннями  якого, зокрема,   передбачено, що « 25. Право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого оцінювання або конкурсу.
В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів"  За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону».
Таким чином, судом встановлено, що на підставі даного Закону з 13.12.2016 р. відповідачем позивачу нараховане щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% від суддівської винагороди.  
Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень пунктів 4, 7, 8, 9, 11, 13, 14, 17, 20, 22, 23, 25 розділу XII „Прикінцеві та перехідні положення“ Закону України „Про судоустрій і статус суддів“ від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ, від № 2-р/2020 від 18.02.2020 р., 2. Визнано такими, що не відповідає Конституції України (є неконституційними), положення розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року № 1402-VIII зі змінами:, зокрема,  пункт 25. 
3.Положення Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року № 1402-VIII зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Крім того, у зазначеному рішенні Конституційний суд вказав, що « 16. Право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (пункт 4 частини шостої статті 126 Конституції України).
Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуттям прав на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19 листопада 2013 року № 10-рп/2013 ).
Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом; такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці; право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості; щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу; конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя; конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання); статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя (абзаци п`ятий, шостий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013 ).
Конституційний Суд України зазначає, що розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів, які не проходили оцінювання за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності та вийшли у відставку, відрізняється від розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які вийдуть у відставку після успішного проходження такого оцінювання.
Отже, судді, які вже перебувають у відставці та досягли шістдесятип`ятирічного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом № 1402.
Конституційний Суд України вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.
17. Запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1402 різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини першої статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України».
Отже, з врахуванням вищевикладеного, судом встановлено, що починаючи з 19.02.2020 р.   ( після ухвалення Конституційним Судом України рішення № 2-р/2020 від 18.02.2020) у позивача виникло право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці і порядок обчислення його щомісячного довічного грошового утримання повинен здійснюватися із застосуванням  положень статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»  № 1402-У111,зокрема, частини 3 і 4.
Так, статтею 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-У111, передбачено, що « 3. Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. 
4. У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання».
Як вбачається з розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , виданого Апеляційним судом Запорізької області  08.06.2021 р. № 01-13/1983/21, його стаж  складає 30 років 8 місяців.
Приймаючи до уваги вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що при  перерахунку та виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці                         ОСОБА_1 , відповідно частин 3,4  статті 142 Закону України № 1402-У111, необхідно врахувати 70 відсотків  винагороди судді, який працює на відповідній посаді (30 років стажу судді, з яких 20 років – 50% і 10 років – по 2% за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років, що становить 20%) з врахуванням виплачених сум.
Крім того, суд зазначає, що відповідно статті 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»  для здійснення такої компенсації необхідне порушення строків виплати нарахованих сум, однак, в даному випадку, перерахунок відповідачем не був здійснений, суми не нараховані,   в зв`язку з чим відсутні підстави для розрахунку та стягнення компенсації втрати доходів і така вимога є передчасною. 
При таких обставинах, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволених позовних вимог, та вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, рішення суду в частині задоволених позовних вимог скасувати та прийняти нову постанову про часткове задоволення позовних вимог, а саме,  визнати протиправними дії відповідача щодо не проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , та зобов`язати здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці  в розмірі 70%  суддівської винагороди судді,  який працює на відповідній посаді,  виходячи з розміру суддівської винагороди, визначеної у  довідці Запорізького апеляційного суду від 26.03.2020 р. за № 07-36/106 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці  без обмеження його граничного розміру, починаючи з 01.04.2020 р. і виплатити заборгованість за цей період з урахуванням раніше проведених виплат, а в іншій частині позовних вимог відмовити та в іншій частині рішення суду залишити без змін.
          Керуючись ст. ст. 315,317,321,322,325 КАС України, суд -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області   - задовольнити частково.
Рішення Запорізького  окружного адміністративного суду від 21.09.2021 р.  в частині задоволених позовних вимог – скасувати та прийняти нову постанову.
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області   про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії  - задовольнити частково.
Визнати протиправними дії відповідача щодо не проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , та зобов`язати здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці  в розмірі 70%  суддівської винагороди судді,  який працює на відповідній посаді,  виходячи з розміру суддівської винагороди, визначеної у  довідці Запорізького апеляційного суду від 26.03.2020 р. за № 07-36/106 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці  без обмеження його граничного розміру, починаючи  з  01.04.2020 р. і виплатити заборгованість за цей період з урахуванням раніше проведених виплат, а в іншій частині позовних вимог відмовити.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку  протягом тридцяти днів з моменту її виготовлення в повному обсязі.
   
Головуючий - суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова 

                               суддя                                                                      Ю. В. Дурасова