ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.08.2021 року                                 м. Дніпро                       Справа №  912/1538/21
      Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Кощеєва І.М. (доповідач),
суддів:                          Чус О.В., Антоніка С.Г.

секретар судового засідання  Григоренко А.А.

розглянувши  у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 30.06.2021р. ( суддя Глушков М.С., м. Кропивницький, повний текст рішення складено 09.07.2021р.) у справі 
за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01601)
до Спільного підприємства - товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" (вул. Крупської, буд. 2А, м. Світловодськ, Кіровоградська область, 27500)
про стягнення 6 808 228,21 грн.,
                                                   ВСТАНОВИВ:
1.        Короткий зміст позовних    вимог.
Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Господарського суду Кіровоградської області з позовом до Спільного підприємства - товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" про стягнення 6 808 228,21 грн., з яких: 5 969 203,52 грн. основного боргу, 115 056,15 грн. пені, 193 975,37 грн. 3% річних, 529 993,17 грн. інфляційних втрат з покладенням на відповідача судових витрат.
В обґрунтування позовних вимог Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" зазначило, що у зв`язку із невиконанням відповідачем умов Договору постачання природного газу №6137/1920-БО-18 від 26.09.2019р. в частині повної та своєчасної оплати спожитого газу з Спільного підприємства - товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" підлягає стягненню відповідна заборгованість.
Від Відповідача надійшов відзив, за змістом якого останній підтверджує і визнає заборгованість по Договору постачання природного газу №6137/1920-БО-18 від 26.09.2019р. в сумі 5 969 203,52 грн. та просить суд зменшити суму пені до 50% від заявленої суми позивачем, а саме - до 57 528,08 грн..

2.    Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у    справі та мотиви його прийняття.
Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 30.06.2021р. позов задоволено частково - стягнуто з  Спільного підприємства - товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" основну заборгованість в сумі 5 969 203,52 грн., 57 528,08 грн. пені, 193 975,37 грн. 3 % річних, 529 993,17 грн. інфляційних втрат та 51 061,71 грн. судового збору. У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.
В основу оскаржуваного рішення покладено висновок місцевого господарського суду про наявність передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі, разом з тим, суд вбачає підстави задовольнити клопотання Відповідача та зменшити розмір пені на 50 %.

3.        Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Не погодившись  з вказаним рішенням суду першої інстанції, Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду в частині відмови в задоволенні у стягненні 57 528,07 грн. пені, та прийняти у цій частині нове рішення, про стягнення вказаної суми пені.

4.        Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Скаржник посилається на те, що судом першої інстанції порушено норми ст. ст. 233 ГК України, що стало підставою для ухвалення незаконного рішення в частині зменшення розміру пені.
Зокрема, Апелянт посилається на те, що зменшуючи розмір заявленої до стягнення пені, суд першої інстанції повинен був врахувати не лише майновий стан сторін, а й інші інтереси сторін. 
Так, Скаржник зазначає на тому, що станом на 31.12.2020 р., відповідно до консолідованого звіту Позивача, підприємство має збитки у розмірі 19 002 млн. грн. Розмір торгової дебіторської заборгованості складає 28 129 млн. грн., розмір довгострокових зобов`язань (позик, забезпечень, податкових зобов`язань, тощо) - 82 664 млн. грн., розмір короткострокових зобов`язань -49 046 млн. грн.. Наведені дані, на думку скаржника,  свідчать про значний обсяг несплаченої заборгованості підприємств, нестачу коштів для здійснення поточної діяльності Позивача.
Апелянт вважає, що з наданого відзиву не вбачається жодного пояснення причин низького рівня розрахунку. Не містить відзив Відповідача також і доказів ведення претензійної/позовної роботи щодо установ, що отримали послугу постачання теплової енергії, як щодо основного боргу, так і щодо стягнення нарахувань, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, штрафних санкцій тощо. Між тим, стягнення даних сум призведе до покращення фінансового становища підприємства, забезпечить наявність додаткових коштів, зменшить борговий тиск та стимулюватиме контрагентів до фінансової дисципліни. Дане становище, на думку апелянта, свідчить про вкрай пасивну поведінку підприємства, що мало бути враховано судом першої інстанції.
    Скаржник також звертає увагу суду на ту обставину, що судом першої інстанції не враховано того, що прострочення триває з листопада 2019 року, тобто вже більше півтора року, а співідношення пені до загального розміру боргу становить приблизно 1,92%.

5.       Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.
Відповідач не скористався своїм правом згідно ч.1    ст. 263 ГПК України    та не надав суду відзивів на апеляційну скаргу, що згідно ч. 3    ст. 263 ГПК    України не перешкоджає перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

6.        Рух справи в суді апеляційної інстанції.
Автоматизованою системою документообігу Центрального апеляційного господарського суду для розгляду даної справи було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Кощеєв І.М. ( доповідач ), судді -  Кузнецова І.Л., Чус О.В..       
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 21.07.2021р. відкрито апеляційне провадження  у справі та призначено апеляційну скаргу  до розгляду в судове засідання на 17.08.2021р. о 10:00 год..
Від АТ "НАК "Нафтогаз України" до суду надійшла заява  про участь його представника у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних  засобів. Адреса електронної пошти, що буде використана заявником для входу до системи  "EasyCon":   ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  № тел. НОМЕР_1 .
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.07.2021р., судове засідання у справі №912/1538/21, призначене на 17.08.2021р. на 10:00 год., вирішено провести з представником АТ "НАК "Нафтогаз України", в приміщенні  Центрального апеляційного господарського суду (зал судового засідання №511) в режимі відеоконференції поза межами приміщення  суду з використанням власних технічних засобів в системі відеокоференцзв`язку "EasyCon" (https://vkz.court.gov.ua/). 
У зв`язку із звільненням судді ОСОБА_1 у відставку відбулась автоматична зміна складу колегії суддів. Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями  від 16.08.2021р. визначено для розгляду справи №912/1538/21 колегію суддів у складі: головуючий суддя Кощеєв І. М. (доповідач), судді: Чус О.В., Антоніка С.Г..
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.08.2021р., колегією суддів у складі: головуючого судді Кощеєва І. М. (доповідач), суддів: Чус О.В., Антоніка С.Г. справу № 912/1538/21 прийнято до свого провадження. 
У судовому засіданні 17.08.2021р., проведеному в режимі відеоконференції, була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

7.      Встановлені судом обставини справи.
26.09.2019р. між Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (Постачальник) та Спільним підприємством - Товариством з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" (Споживач) укладено договір постачання природного газу №6137/1920-БО-18 (далі - Договір, а.с. 13-21), відповідно до п. 1.1. якого, Постачальник зобов`язується поставити Споживачеві природний газ, а Споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього Договору.
Надалі, 22.10.2019р., 12.11.2019р., 09.12.2019р., 16.01.2020р., 28.01.2020р., 24.02.2020р., 23.03.2020р., 23.04.2020р., між сторонами укладено додаткові угоди №№1-8 відповідно, якими внесено до Договору зміни, та викладено розділи 3, 4, 6, 7 цього Договору в новій редакції (а.с. 22-30).
Згідно п. 1.2. Договору, природний газ, що постачається за цим договором, використовується Споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями.
Відповідно до п. 2.1. Договору,  Постачальник передає Cпоживачу у жовтні 2019р. - квітні 2020 р. замовлений Споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 2 370,0 тис. куб.м, згідно наведеної у п. 2.1. таблиці.
Приймання-передача газу, переданого Постачальником Споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу (п. 3.8. Договору).
В розділі 4 Договору (з врахуванням Додаткових угод) сторонами узгоджено ціну газу.
Так, згідно з п. 4.2. Договору (з врахуванням Додаткової угоди від 23.04.2020р. №8), ціна за 1000 куб. метрів природного газу з 01.04.2020р. по 30.04.2020р. (включно) складає 2 897,00 грн., крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%, усього разом з ПДВ - 3 476,40 грн..
Пунктом 4.4. Договору визначено, що загальна вартість цього Договору дорівнює вартості фактично використаного за цим Договором природного газу з урахуванням вартості послуг його транспортування.
Оплата за природний газ здійснюється Споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом розрахункового періоду. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу (п. 5.1. Договору).
У разі прострочення Споживачем оплати згідно п. 5.1., 5.6. цього Договору він зобов`язується сплатити Постачальнику пеню в розмірі 14,2 %, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення (п. 7.2. Договору з врахуванням Додаткової угоди від 26.09.2019р. №5).
В п. 11.1. Договору сторонами погоджено, що договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису Постачальника печаткою і діє в частині постачання природного газу до 30.04.2020р. (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.
Договір та Додаткові угоди до нього підписано повноважними представниками сторін та скріплено печатками підприємств.
На виконання умов Договору, позивач, в період листопад 2019р. - квітень 2020р., передав Спільному підприємству - Товариству з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" природний газ, на загальну суму 5 978 344,36 грн., про що складено акти приймання-передачі природного газу, а саме: акт від 30.11.2019р., на суму 400 929,58 грн., акт від 31.12.2019р., на суму 1 274 846,81 грн., акт від 31.01.2020р., на суму 2 195 103,38 грн., акт від 29.02.2020р., на суму 1 477 001,75 грн., акт від 31.03.2020р., на суму 559 223,89 грн., акт від 30.04.2020р., на суму 71 238,95 грн. (а.с. 31-36).
Вказані акти підписано обома сторонами без зауважень та згідно розрахунку і наданих позивачем до справи виписок з банківського рахунку по Договору, оплата за отриманий природний газ здійснена Спільним підприємством - Товариством з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут"  частково та з порушенням договірних строків оплати на суму 9 140,84 грн. (а.с. 41-45).
Таким чином, Споживачем не сплачено вартість отриманого газу, на суму 5 969 203,52 грн..
Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи та визнаються відповідачем.
У зв`язку з невиконання відповідачем зобов`язань за Договором щодо оплати отриманого природного газу, позивач звернувся до господарського суду за захистом своїх порушених прав та інтересів.
З огляду на викладене, враховуючи умови Договору, норми законодавства, якими врегульовано зобов`язальні правовідносини з поставки, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі  5 969 203,52 грн. є обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню.
Позивачем заявлено також до стягнення з відповідача 115 056,15 грн. пені, 193 975,37 грн. 3% річних, 529 993,17 грн. інфляційних втрат.
Перевіривши розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення 193 975,37 грн. 3% річних та 529 993,17 грн. інфляційних втрат, є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
   Перевіривши розрахунок пені, суд першої інстанції дійшов висновку про його обгрунтованість.
Разом з тим, з огляду на фактичні обставини справи, приймаючи до уваги відсутність доказів, що свідчили б про погіршення фінансового стану, ускладнення в господарській діяльності чи завдання Позивачу збитків саме в результаті порушення Відповідачем умов договору, відсутність в діях Відповідача прямого умислу на порушення зобов`язання, місцевий господарський суд дійшов висновку про можливість зменшення розміру стягуваної суми пені на 50 % ( стягненню з Спільного підприємства - товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" підлягає пеня в сумі 57 528,08 грн., в частині стягнення суми пені в розмірі 57 528,08 грн.  відмовлено у зв`язку з із зменшенням судом розміру штрафних санкцій). 
Не погоджуючись з рішенням господарського суду в частині відмови у стягненні  57 528,08 грн. пені, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення місцевого суду скасувати та прийняти в цій частині нове рішення про задоволення позову та прийняти в цій частині нове рішення про стягнення пені у розмірі  57 528,08 грн. 

8.      Оцінка аргументів учасників справи і    висновків суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4). 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи,  колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення господарського суду слід залишити без змін, виходячи з наступного. 
Оскільки  рішення суду оскарження позивачем лише в частині зменшення розміру пені на 50%,  то колегія суддів здійснює апеляційний перегляд рішення саме в цій частині. 
       З матеріалів справи вбачається, що у п. 7.2. Договору (з урахуванням Додаткової угоди від 26.09.2019 №5) сторони узгодили, що у разі прострочення Споживачем оплати згідно п.п. 5.1., 5.6. цього Договору він зобов`язується сплатити Постачальнику пеню в розмірі 14,2 %, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.
     Звертаючись до відповідача із позовом про стягнення     115 056,15 грн. пені, позивач - Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", посилався на неналежне виконання відповідачем зобов`язань по договору постачання природного газу №6137/1920-БО-18 від 26.09.2019р. в частині повної та своєчасної оплати, що є підставою     для стягнення    пені за сукупний період з 27.12.2019р. по 17.04.2020р., по кожному акту окремо.
     Разом з цим, у відзиві на позовну заяву заявлено письмове клопотання про зменшення розміру пені на 50%.
У своїх доводах відповідач посилається на скрутне фінансове становище, несвоєчасну сплату споживачами (усіх категорій) заборгованості за послуги з опалення, яка станом на 01.03.2021р. складає 112 847 814,86 грн., просить врахувати, що стягнення такої значної суми штрафних санкцій може призвести до неможливості підприємства забезпечити послугою централізованого опалення споживачів міста, що в свою чергу може спричинити порушення чи зупинення технологічного процесу виробництва та постачання теплової енергії в опалювальному періоді. При цьому, зменшення розміру пені до 50% від заявленої суми, надасть можливість відповідачу не припиняючи виробничої діяльності проводити розрахунки за стягнутою пенею та штрафом і основним зобов`язанням.
Також відповідач просить взяти до уваги наступні обставини: розрахунки за природний газ здійснюються за особливим алгоритмом розрахунків і регулюються державою; державою взято на себе обов`язок щодо відшкодування заборгованості за використаний природний газ підприємствами паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості, зокрема Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"; відповідач є єдиним спеціалізованим підприємством по виробництву та постачанню теплової енергії в м. Світловодськ; розрахункові рахунки Спільного підприємства - товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" та майно арештовані органами державної виконавчої служби тривалий час, а тому виконати в повному обсязі та вчасно договірні зобов`язання у відповідача немає можливості.
Відповідачем надано довідку про наявність заборгованості по всім категоріям споживачів за отриману теплову енергію перед Спільним підприємством - Товариством з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут", копії облікової картки на зведене виконавче провадження № 45611726, постанови про арешт коштів боржника від 10.03.2020р., постанов про опис та арешт майна (коштів) боржника від 26.08.2020р., 02.09.2020р., від 08.09.2020р., копії звітів про фінансові результати та балансів (а.с. 68-100).
Позивач проти задоволення клопотання відповідача заперечив з підстав, викладених у відповіді на відзив, в якій просив суд врахувати, що станом на 31.12.2020р., відповідно до консолідованого звіту про фінансовий стан позивача, розмір збитків останнього становить 19 002 млн грн., розмір короткострокових зобов`язань складає 49 046 млн грн., довгострокових - 82 664 млн грн., торгової дебіторської заборгованості - 28 129 млн грн.. Наведені дані свідчать про значний обсяг несплаченої заборгованості підприємств, нестачу коштів для здійснення поточної діяльності позивача, у тому числі - для забезпечення підприємств необхідним обсягом природного газу протягом опалювальних сезонів 2017/2018, 2018/2019 та 2019/2020 років. Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" забезпечує галузі національної економіки і населення природним газом. Тобто, Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" як підприємство державного сектору економіки є об`єктом, що має стратегічне значення для економіки, суспільства і безпеки держави. Відсутність можливості вчасно розраховуватись за природний газ, а як наслідок - відсутність можливості вчасно надати послуги з постачання природного газу спричинить значні соціально та економічно негативні наслідки для всієї України. Таким чином, несвоєчасність оплати контрагентів прямо перешкоджає виконанню покладених на позивача державою обов`язків, погіршує фінансове становище, впливає на якість та своєчасність надання послуг з поставки газу для інших споживачів природного газу, закачування природного газу у підземні сховища для забезпечення опалювального періоду 2019-2020р. та наступних опалювальних сезонів.
Зменшуючи розмір пені     на 50%     від належної до стягнення суми, господарський суд першої інстанції виходив з того, що аналіз наданих відповідачем документів на підтвердження обставин, викладених у клопотанні про зменшення пені, дає підстави вважати, що збиткова господарська діяльність відповідача значною мірою зумовлена невиконанням перед ним зобов`язань споживачами (усіх категорій) не в повному обсязі за отримані послуги з опалення. Наявність такої заборгованості залежить не лише від заявника, а і від виконанням зобов`язань з боку споживачів послуг боржника.
Разом з тим,  суд першої інстанції прийняв до уваги і заперечення та пояснення АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" в цій частині, зазначивши, що пеня є лише санкціями за невиконання грошового зобов`язання, а не основним боргом, а тому будувати на цих платежах свої доходи та видатки позивач не може. Окрім стягнення пені позивач нараховує та стягується судом також проценти річних, інфляційні втрати, які в певній мірі компенсують знецінення несплачених коштів відповідачем. Тому, при зменшенні розміру пені позивач не несе значного негативного наслідку в своєму фінансовому стані. Відповідне зменшення пені є адекватною мірою відповідальності за неналежне виконання відповідачем зобов`язань і проявом балансу між інтересами кредитора і боржника та узгоджується з нормами закону, які регулюють можливість такого зменшення, а також є засобом недопущення використання пені як інструменту отримання безпідставних доходів, а не як способу стимулювання боржника до належного виконання зобов`язань.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.                                        
Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.             
У п. 7.2. Договору (з урахуванням Додаткової угоди від 26.09.2019р. №5) сторони узгодили, що у разі прострочення Споживачем оплати згідно п.п. 5.1., 5.6. цього Договору він зобов`язується сплатити Постачальнику пеню в розмірі 14,2 %, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.
Відповідно до ч. 6 ст. 231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного Закону.
Під час розгляду даної справи встановлено, що відповідач оплату за переданий газ у визначені договором строки за зобов`язаннями листопада 2019р. -  квітня 2020р. здійснив лише частково, що ним не спростовано під час розгляду справи.
Оскільки зобов`язання з оплати природного газу виконані не у встановлений п. 5.1 Договору, до 25 числа     (включно) місяця, наступного за місцем поставки газу, то відповідач є таким, що допустив порушення зобов`язання.     
Позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 115 056,15 грн. пені за сукупний період з 27.12.2019р. по 17.04.2020р. по кожному акту окремо.
Відповідач звернувся з клопотання про зменшення розміру пені до 50% від заявленої суми, а саме зменшити пеню до 57 528,08 грн..
Положення ст. 233    ГК України, ч. 3 ст. 551 ЦК України встановлюють, що    суд    має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із    збитками кредитора. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у    зобов`язанні;    не    лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.
Разом з цим, слід зазначити, що чинним законодавством не    врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом    згідно зі ст. 86    ГПК України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у    справі доказів.
Вирішуючи питання про зменшення розміру пені    та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд    повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у    виконанні зобов`язання, невідповідності розміру    пені    наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення    пені.
Також при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд повинен брати до уваги  не лише майновий стан боржника, але й майновий стан стягувача, тобто врахувати інтереси обох сторін.
При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом    суду,    і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення,    господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у    їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.
Аналогічна правова позиція викладена  у постановах Верховного  Суду, від 04.12.2018 р.    у     справі № 916/65/18, від 03.07.2019 р.  у  справі № 917/791/18,  від 22.10.2019 р. у справі № 904/5830/18, від 13.01.2020 р. у  справі № 902/855/18, від 27.01.2020 р. у  справі № 916/469/19, від 04.02.2020 р. у    справі № 918/116/19.
      Разом з цим, наявність  у  кредитора можливості стягувати    із  споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та    не    може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено в рішенні Конституційного Суду    України від 11.07.2013 р. № 7-рп/2013 та у    постановах Верховного Суду    від 06.11.2018 р.    у справі № 913/89/18, від 04.12.2018 р. у    справі №916/65/18, від 03.07.2019 р.    справі № 917/791/18.
Отже, питання про зменшення розміру штрафних санкцій вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто - сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність підстав для вчинення зазначеної дії.
Вирішуючи питання щодо можливості зменшення розміру    пені, суд    першої інстанції, враховуючи дискреційність наданих йому повноважень щодо зменшення розміру штрафних санкцій, виходячи з необхідності дотримання балансу інтересів обох сторін та зважаючи на правовий статус Відповідача і причини виникнення боргу, встановив справедливим, доцільним, обґрунтованим та таким, що цілком відповідає принципу верховенства права, висновок щодо необхідності зменшення розміру    пені на 50 % - до 57    528,08 грн. та застосував таке зменшення на підставі ст. 233 ГК України і ч. 3 ст. 551 ЦК України.
Колегією суддів взято до уваги, а судом першої інстанції враховано, що Спільне підприємство - товариство з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" є єдиним спеціалізованим підприємством по виробництву та постачанню теплової енергії в м. Світловодськ. Вказуючи про причини неналежного виконання зобов`язання, відповідач посилається на скрутний фінансовий стан підприємства, на підтвердження чого надав копії звітів про фінансовий стан, які долучені до матеріалів справи. 
Суд апеляційної інстанції, також враховує, що позивач внаслідок несвоєчасного розрахунку за спожитий газ частково отримує компенсацію нарахованими на підставі ст. 625 ЦК України інфляційними витратами та сумою 3 % річних. 
З огляду на усе вищевикладене, судова колегія апеляційного суду вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, а оскаржуване рішення таким, що відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, тому підстави, передбачені    ст. 277 ГПК України, для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Господарського суду Кіровоградської області відсутні.
У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).
Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.
Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.
За змістом ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до     ст. 276 ГПК України,     суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін,     якщо     визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального     і     процесуального     права.
За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги  в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення  залишенню без змін.
10.   Судові витрати.
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.
На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення. 
Рішення  Господарського суду Кіровоградської області від 30.06.2021р.у справі № 912/1538/21 залишити без змін. 
Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Скаржника.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у двадцятиденний строк до Верховного Суду.
          Повний текст постанови складено 18.08.2021 р.
Головуючий суддя                                                                         І.М. Кощеєв
Суддя                                                                                            О.В. Чус 
Суддя                                                                                        С.Г. Антонік