ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4646/21 Справа № 201/3618/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Наумова О. С. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2021 року                                                                         м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді – Свистунової О.В.         
суддів – Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.
за участю секретаря – Гулієва М.І.о.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу 
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 
на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 лютого 2021 року 
по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Перша дніпровська державна нотаріальна контора, ОСОБА_3 , про встановлення факту проживання чоловіка і жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, встановлення права на спадкування за законом та зміну черговості одержання права на спадкування, –

В С Т А Н О В И Л А:
       У квітні 2020 року позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2 , треті особи: Перша дніпровська державна нотаріальна контора, ОСОБА_3 , про встановлення факту проживання чоловіка і жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, встановлення права на спадкування за законом та зміну черговості одержання права на спадкування (а.с. 2-12). 
       Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким позивач познайомилася і 2004 році, проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2005 року і до дня його смерті. Вони були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали спільний бюджет та всі ознаки сім`ї.
       У серпні 2006 року позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_4 переїхали з м. Запорожжя до м. Дніпра до квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві часткової власності (по 1/2 частці) ОСОБА_4 і ОСОБА_5 . Свою Ѕ частку ОСОБА_4 набув у спадщину від батька.
       На момент знайомства з ОСОБА_4 у червні 2004 році позивачка знаходилась у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_6 , але фактично була розлучена з ним. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15.05.2009р. шлюб розірвано. Від цього шлюбу позивачка має сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , якій після розірвання шлюбу проживає з нею. У 2006 році вони разом переїхали до м. Дніпра у вказану квартиру, де мешкали однією сім`єю і до цього часу там проживають, позивачка сплачує досі за комунальні послуги.
       Порзивач зазначала, що з покійним ОСОБА_4 у них були міцні сімейні відносини, вони планували подальше одруження, разом працювали, відпочивали, святкували свята, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, на підтвердження чого надала копії фотографій, починаючи з 2005 року, документів, що підтверджують закордонні подорожі на двох у 2015, 2017, 2019 роках.
       У 2007 року у ОСОБА_4 стався інфаркт міокарда. З 23.11.2007р. по 12.12.2007р. він лікувався стаціонарно у інфарктному відділенні. Після цього у ОСОБА_4 почалися серйозні проблеми із здоров`ям, він постійно проходив медичні обстеження, лікувався стаціонарно і амбулаторно, переніс ряд операцій і потребував стороннього догляду, що підтвердженого виписками з історій хвороб. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.
       Позивачка з сином займалися організацією поховання.
       15.01.2020 року позивачка звернулась до Першої Дніпровської ДНК із заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_4 , однак нотаріус роз`яснив, що позивачка не зможе отримати свідоцтво про право на спадщину через відсутність документів про підтвердження сімейних (шлюбних) відносин з померлим. Тому позивачка звернулася до суд із цим позовом.
       Зазначила також, що право на спадщину за законом має дочка померлого від першого шлюбу - ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище - « ОСОБА_8 »), яка за життя батька ОСОБА_4 майже з ним не спілкувалася з ним, у т.ч. коли він хворів.
       Через тяжкі хвороби ОСОБА_4 знаходився у безпорадному стані і потребував стороннього догляду, матеріального забезпечення, оскільки фактично був непрацездатним через тяжкий стан здоров`я. Такий догляд і забезпечення до самої смерті, його поховання, здійснювався виключно позивачкою з сином.
       Позивачка зазначала, що має правові підстави для одержання права на спадкування після смерті ОСОБА_4 , разом із спадкоємцем першої черги ОСОБА_2 , як дружина померлого, тому просила суд: встановити факт її проживання однією сім`єю з ОСОБА_4 без реєстрації шлюбу з серпня 2006 року по день смерті ОСОБА_4 – ІНФОРМАЦІЯ_1 ; змінити черговість спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , надавши позивачці право на спадкування після померлого ОСОБА_4 разом із спадкоємцями першої черги.
       Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 лютого 2021 року позовні вимоги задоволено частково.
       Встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без реєстрації шлюбу з 26 травня 2009 року і по день смерті ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_5 .
       У задоволенні решти позовних вимог - про зміну черговості одержання ОСОБА_1 права на спадкування після померлого ОСОБА_4 – відмовлено.
       Стягнуто з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 840,80 грн.
       В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у цій частині у повному обсязі. В іншій частині — залишити без змін.
       Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не доведені обставини, що мають значення для справи.
       Також, скаржник зазначає, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.
       Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
       Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

       Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

       Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

       Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 з 03.02.1989р. Від цього шлюбу позивачка має сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
       Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15.05.2009р., яке набрало законної сили 26.05.2009р., шлюб між ними розірвано (а.с. 115).
        ОСОБА_4 , перебував у зареєстрованому шлюбі з 03.10.1994р. до 16.07.2003р. (а.с. 149 -150).
        ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер (а.с. 14).
       Після його смерті відкрилась спадщина, у вигляді Ѕ частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 15-16).
       Як зазначалось позивачкою у позовній заяві та під час розгляду справи, вони із ОСОБА_4 проживали разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як чоловік і жінка з серпня 2006 року і до дня його смерті, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Познайомились у 2004 року, їх взаємовідносини стали близькими, подальшим їх розвитком вони вважали створення сім`ї. Починаючи з 2005 року стали проживати разом у м. Запоріжжі, перебуваючи у «цивільному» шлюбі. А в серпні 2006 року переїхали до м. Дніпра у квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , разом із сином позивачки ОСОБА_7 , якому було 12 років.
       Як убачається із довідки № 01-11/498 від 27.12.2019р. КЗО «Навчально-виховним комплексом №111» спеціалізована школа - дошкільний навчальний заклад» Дніпровської міської ради, ОСОБА_9 з 18.08.2006р. по 27.05.2011р. відвідував школу у АДРЕСА_2 (а.с. 17).
       Позивачка, та її син, на момент подання цього позову, мешкали у вказаній квартирі, що підтверджено актом проживання ОСББ «Перемога 2018» від 20.01.2020р., підписаним мешканцями будинку (а.с. 18).
       Поданими позивачкою медичними документами підтверджено, що у листопаді 2007 року у ОСОБА_4 стався інфаркт міокарда. З 23.11.2007р. по 12.12.2007р. він знаходився на стаціонарному лікуванні у першому інфарктному відділенні клінічного об`єднання швидкої медичної допомоги, що підтверджено випискою з історії хвороби № 11750 (а.с. 40).
       Після того ОСОБА_4 постійно лікувався.
       Зокрема, у період з 18.03.2008р. по 21.03.2008р. проходив лікування у КЗ «Дніпропетровський обласний медичний діагностичний центр», з діагнозом: стенокардія напруження. Кардіосклероз постінфарктний (24.10.2007р.). Стенозуючий коронасклероз, багатосудинне ураження КА (КАГ 19.03.2008р.) Гіпертонічна хвороба ІІ ст. Виразкова хвороба 12п. кишки, загострення. Загальний стан - середньої тяжкості. Свідомість ясна, положення в ліжку активне. Означене видно з виписки з історії хвороби № 00841 від 21.03.2008р. (а.с. 41).
       У період з 26.02.2010р. по 10.03.2010р. лікувався у КЗ «Міська клінічна лікарня № 10» з діагнозом: ІБС стабільна стенокардія напруження. Кардіосклароз постінфарктний, тромболізис, стенозуючий коронасклероз, гіпертонічна хвороба, деформуючий кокаортроз з порушенням функції опори ходи, спондиломестоз в сегрменті L-4, L5, розповсюджений остехондроз з вираженим больовим синдромом. Загальний стан важкий: тяжке положення у ліжку пасивне, сидячи, що підтверджене випискою з історії хвороби № 505/340 від 10.03.2010р. (а.с. 42).
       01.08.2010р. переніс повторний інфаркт міокарда, був на лікуванні до 13.08.2010р., виписаний додому під нагляд кардіолога, що підтверджено випискою з історії хвороби № 02941 від 01.12.2010р. (а.с. 43- 45).
       У період з 08.11.2010р. по 01.12.2010р. лікувався у КЗ «Дніпропетровський обласний медичний діагностичний центр» з аналогічним діагнозом, зроблене аортокоронарне шунтування, що підтверджене випискою з історії хвороби №13996 від 27.11.2014р. Рекомендований нагляд кардіолога, хірурга, еластичне бинтування лівої ноги, носіння корсету (а.с. 46 – 48).
       У період з 12.11.2014р. по 27.11.2014р. лікувався у відділенні травматології з діагнозом: двосторонній коксартроз 3-4 ст. Згинально-приводяча контрактура тазостегневих суглобів. Больовий синдром. Постінфарктний кардіосклероз (2006, 2008). При надходженні: ходить за допомогою трості, кульгаючи на ліву нижню кінцівку. Обсяг руху в тазостегнових суглобах згинання обмежений (у відсотках). Рухи в обох тазостегнових суглобах болючі, у крайніх відведенях супроводжуються хрускотом.
       13.11.2014р. виконане ендопротезування лівого кульшового суглоба системою «КПК». Післяопераційний період протікав нормально, рана загоїлася первинним натягом, набряку та гіперемії немає. Рекомендовано: хода за допомогою ходунків з дозованим навантаженням на ліву нижню кінцівку, ЛФК; еластичне бинтування, що підтверджено історією хвороби № 13936 (а.с. 51).
       У період з 24.03.2015р. по 09.04.2015р. лікувався у відділенні травматології з аналогічним діагнозом. 26.03.2015р. виконане ендопротезування правого кульшового суглоба системою «Link». Рекомендовано: хода за допомогою ходунків з дозованим навантаженням на ліву нижню кінцівку, ЛФК, еластичне бинтування, що підтверджено історією хвороби № 3705 (а.с. 55).
       У період з 12.02.2019р. по 28.02.2019р. лікувався у ДЗ «СБЛ № 1 МОЗ України» у травматологічному відділенні. 13.02.2019р. виконана операція: ендопротезування правого колінного суглоба системою «Zimmer CR». Виписаний у задоволеному стані. Рекомендоване спостереження травматолога, хода за допомогою ходунків з дозованим навантаженням на праву нижню кінцівку, ЛФК, еластичне бинтування, що підтверджено історією хвороби №1711 (а.с. 59).
       До матеріалів також надані чеки на придбання комплектів для протезування, які виписані на ім`я ОСОБА_4 , списки медикаментів, квитанції про сплату за комплекти протезів та інші медичні препарати та вироби (а.с. 60 – 70).
        ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Позивачці видане свідоцтво про поховання. До позову позивачка долучила накладні на ритуальні послуги, виписані на неї і сина ОСОБА_7 (а.с. 72 – 77).
       Позивачка 15.01.2020р. звернулась до Першої Дніпровської ДНК із заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_4 , на підставі її заяви заведена спадкова справа № 11/2020 (а.с. 71).
       Спадкоємцем першої черги за законом є донька померлого – відповідачка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
       
       Відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.
       Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку:
       1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо);
       2) матеріальне забезпечення спадкодавця;
       3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири;
       4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3;
5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин.

       Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин.
       
       Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

       У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03.09.2018р. у справі № 743/126/17 (провадження № 61-14362цс18) зроблено висновок по застосуванню частини другої статті 1259 ЦК України і вказано, що «для набуття права на спадкування фізичною особою, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, необхідна наявність у сукупності таких умов:
       а) фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві;
       б) спадкодавець через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані».
       Для задоволення позову про зміну черговості права на спадкування за законом необхідна встановлена судом сукупність умов, визначених у ч. 2 ст. 1259 ЦК України, а недоведеність позивачем матеріального забезпечення спадкодавця впродовж тривалого часу виключає можливість задоволення такого позову.
       Отже, для правильного застосування частини другої статті 1259 ЦК України суду кожна із зазначених обставин має бути належним чином підтверджено доказами, які подаються сторонами згідно з вимогами ЦПК України.

       У частині третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
       Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України).
       Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частини перша та друга ст. 89 ЦПК України).

       Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 03 червня 2021 року було витребувано: 
       - у Першої Дніпровської державної нотаріальної контори належним завірену повну копію спадкової справи, заведеної 15.01.2020 року після смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживав за адресою: АДРЕСА_1 , номер у спадковому реєстрі 65351956, з обов”язковим наданням письмова відмова у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- у Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Головного управління ДПС у Дніпропетровській області інформацію — належним чином засвідчену інформацію щодо перебування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживав за адресою: АДРЕСА_1 , на обліку та інформацію щодо отримання ним доходів за період з 2005 року по 04.12.2019 року;
- у ОСОБА_1 належним чином завірені докази: перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах за період з 2005 року по 04.12.2019 року та розміру її доходів; оригінал акту про проживання від 20.01.2020 року, підписаного мешканцями будинку та завіреного Головою правління ОСББ “Перемога 2018” ОСОБА_10 ; докази постійного проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; чи є зареєстрованим за ОСОБА_1 на праві власності нерухоме майно.

       На виконання вказаної ухвали суду апеляційної інстанції було надано  ОСОБА_1 наступні документи.

       Щодо перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах за період з 2005 року по 04.12.2019 року та розміру її доходів:
       - належним чином завірену копію трудової книжки НОМЕР_3 ;
       - оригінал довідки Форми ОК-5 видану Пенсійним фондом України з інформацією з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового .державного соціального страхування Індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_1 ;
       - трудова угода і Акт прийнятих і оплачених робіт:
?01.07.2007 р. - акт від 31.10.2007 р. - 6000,00грн.;
?01.11.2007 р. - акт від 31.12.2007 р. - 4000,00 грн.;
?03.01.2008 р. - акт від 31.03.2008 р. - 6000,00 грн.;
?01.04.2008 р. - акт від 30.06.2008 р. - 6000,00 грн.;
?01,07.2008 р. - акт від 30.09.2008 р. - 6000,00 грн.;
?01.10.2008 р. - акт від 31.12.2008 р. - 7000,00 грн.;
?05.01.2009 р. - акт від 31.03.2009 р. - 8000,00 грн.;
?01.04.2009 р. - акт від 30.06.2009 р. - 8000,00 грн.;
?01.07.2009 р. - акт від 26.09.2009 р. - 8000,00 грн.;
?01.10.2009 р. - акт від 31.12.2009 р. - 8000,00 грн.;
?04.01.2010 р. - акт від 31.03.2010 р. - 8000,00 грн.;
?01.04.2010 р. - акт від 30.06.2010 р. - 8000,00 грн.;
?01.07.2010 р. - акт від 30.09.2010 р. - 8000,00 грн.;
?01.10.2010 р. - акт від 31.12.2010 р. - 8000,00грн.

       Щодо доказів постійного проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 :
       - оригінал акту про проживання від 20.01.2020 року, підписаного мешканцями будинку та завіреного Головою правління ОСББ Перемога 2018 Землянською 1-І.;
       - оригінал довідки КЗО «Навчально-виховний комплекс №111 «спеціализована школа - дошкільний навчальний заклад» Дніпровської міської ради від 27.12.2019 року № 01-11/498 про навчання сина позивачки ОСОБА_7 з 18.08.2006р. по 27.05.2011р. у комунальному закладі освіти «Навчально-виховний комплекс №111 «спеціализована природи о-мати матична школа-дошкільний навчальний заклад» Дніпровської міської ради, якій знаходиться адресно поряд з АДРЕСА_3 ;
       - копії договорів, укладених Позивачкою ОСОБА_1 з вказанням адреси фактичного проживання : АДРЕСА_1 :
?Договір № 05521 на підключення та обслуговування Абонента від 15.01.2008 року;
?Договір банківського вкладу «Русский стандарт-Новорічний» (Україна) № 01001657 від 12.12.2011 року.
?Договір добровільного страхування від нещастних випадків позичальника банку від 24.08.2013 року . номер договору страхування 85019246001;
?Угода № 80824/80660 про надання послуг мобільного зв`язку від 29.11.2007 року та Додаткова угода №1 до Угоди № 80824/80660 про надання послуг мобільного зв`язку від 29.11.2007 року .

       Щодо наявності зареєстрованого за ОСОБА_1 на праві власності нерухоме майна:
       -         копія Свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_4 від 03.07.2007р. про належність Позивачки 1/3 частки квартири АДРЕСА_4 ;
       -         копія витягу про реєстраціюж права власності на нерухоме майно за вказаною квартирою;
       -         копія технічного паспорту вказаної квартири яка знаходиться за адресою : АДРЕСА_5 .

       Першою Дніпровською державною нотаріальною конторою було надано суду апеляційної інстанції належним завірену копію спадкової справи, заведеної 15.01.2020 року після смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

       Згідно відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , на обліку, як пенсіонер, не перебував.

       Як вбачається із поданого позову, пояснень сторін та витребуваних доказів, колегією суддів під час розгляду справи не встановлено, що позивачка протягом тривалого часу матеріально забезпечувала спадкодавця ОСОБА_4 . 

       Навпаки, позивачка зазначала, що вона з ОСОБА_4 мали спільний бюджет, кошти витрачали спільно. 
       Крім того, у свлєму позові вказала, що на лікування ОСОБА_4 витрачалися їх спільні кошти.

       Допитаний у суді першої інстанції свідок - син ОСОБА_7 зазначив, що ОСОБА_4 отримував пенсію, а відповідачка вказувала, що ОСОБА_4 мав банківські вклади, що позивачкою не спростовувалося. 
       Також, позивачка пояснювала, що вони разом заробляли кошти від розміщення відеороликів на ОСОБА_11 -каналі, а свідок ОСОБА_7 зазначав, що ОСОБА_1 і ОСОБА_4 разом придбавали меблі і побутову техніку, спільні кошти витрачали на подорожі. 
       Отже, з наведеного слідує, що ОСОБА_4 не перебував на утриманні у позивачки. 
       Окрім того, позивачка не вказувала про це і у позові й доказів того, що саме вона здійснювала тривале й систематичне матеріальне забезпечення ОСОБА_4 не надала. 
       Докази того, що позивачка витрачала лише особисті кошти на потреби спадкодавця і він потребував цього у справі відсутні.

       Колегія суддів враховує той факт, що в силу стану здоров`я, двічі перенесених інфарктів і ряду перенесених операцій ОСОБА_4 потребував сторонньої допомоги у період перебування у лікарні і реабілітаційний період, що підтверджено медичними документами, а також показами свідка ОСОБА_7 . 
       Однак, його стан не можна характеризувати як «безпорадний».

       У пункті 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.08.2008р. № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.
       Крім того, тлумачення поняття «безпорадний стан» Верховний Суд України провів в справі № 200/21452/15-ц від 17.10.2018р. Це поняття стосувалося саме ст. 1259 ЦК України )зміна черговості одержання права на спадщину).
       Безпорадний стан – такий стан особи, у якому ця особа не може самостійно забезпечити свої життєві потреби, потребує стороннього догляду, допомоги, піклування. У випадку існування спору за спадок, безпорадний стан спадкодавця повинен довести позивач, заявляючи вимогу про усунення спадкоємця від права спадкування. При цьому лише одних пояснень позивача та показань свідків недостатньо для доведення безпорадного стану спадкодавця. Повинні бути певні медичні документи.

       Як вбачається із медичних документів, у 2010 році ОСОБА_4 у період лікування від серцевих захворювань було тяжке положення, у 2014 році він ходив із тростю, кульгаючи на ліву нижню кінцівку, у 2014, 2015 і у 2019 роках після операції із з ендопротезування суглобів ходив за допомогою ходунків, а в інші періоди свого життя ходив самостійно. 
       Відтак, виписки з історій хвороб не підтверджують безпорадний стан ОСОБА_4 , оскільки він пересувався лише у 2014, 2015 і у 2019 роках після операцій за допомогою ходунків.

       Аналізуючи вказані медичні документи у сукупності із показаннями свідків та доданими до позову фотографіями, на яких ОСОБА_4 зображений з ходунками лише після операцій у 2014, 2015 роках (а.с. 19-20), та інші фотографії, на який він на відпочинку, вдома, катається на ковзанах, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що стан ОСОБА_4 протягом 2009 – 2019 років не можна вважати безпорадним.

       Доводи апеляційної скарги про те, що позивач тривалий час опікувалась спадкодавцем та надавала допомогу, не може бути достатньою обставиною для зміни черговості спадкування в розумінні частини другої статті 1259 ЦК України, без установлення сукупності усіх юридичних фактів, обумовлених даною нормою. 

       Позивачем не доведено наявність юридичних фактів у їх сукупності відповідно до ст. 1259 ЦК України, що є її процесуальним обов`язком у силу статті 12, 81 ЦПК України.

       Така правова позиція узгоджується із постановою ВС від 27 серпня 2020 року у справі №266/2391/16.

       Досліджені судом докази свідчать про недоведеність позивачкою заявлених позовних вимог, оскільки нею не надано суду доказів одночасного настання обставин, зазначених у ч. 2 ст. 1259 ЦК України, а саме: а) позивачка ОСОБА_1 протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві; б) спадкодавець ОСОБА_4 через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

       Крім того, проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК України. 

       Під час розгляду справи позивачем не надано належних доказів, які б давали їй право на спадкування разом із спадкоємцем першої черги за законом та не доведено відповідними засобами доказування наявність вказаних у статті 1259 ЦК України юридичних фактів у їх сукупності для зміни черговості одержання права на спадкування. 

       З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що вимоги позивачки про зміну черговості права на спадкування після померлого ОСОБА_4 , із наданням права на спадкування разом зі спадкоємцями першої черги задоволенню не підлягають.

       Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

       Згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 265 ЦПК України у мотивувальній частині рішення зазначаються мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.
       Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (частини перша, друга та п`ята статті 263 ЦПК України).
       Консультативна рада європейських суддів у Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначила, що «якість судового рішення залежить головним чином від якості його вмотивування. Виклад підстав прийняття рішення не лише полегшує розуміння та сприяє визнанню сторонами суті рішення, але, насамперед, є гарантією проти свавілля. По-перше, це зобов`язує суддю дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі рішення й забезпечують його правосудність; по-друге, це дає можливість суспільству зрозуміти, яким чином функціонує судова система» (пункти 34-35).
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення. 
Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, судове рішення, у оскаржуваній його частині, відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права і тому, колегія апеляційного суду вважає, що правових підстав для його скасування немає, а тому доводи апеляційної скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції у оскаржуваній частині залишенню без змін.
Судові витрати понесені сторонами в зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

        У іншій частині рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 лютого 2021 року не оскаржувалось, а тому не переглядалось судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,375,381-384 ЦПК України, колегія суддів, – 

П О С Т А Н О В И Л А : 

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 лютого 2021 року у оскаржуваній частині – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

       Головуючий О.В. Свистунова

       Судді: Т.П.Красвітна

        І.А. Єлізаренко