ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 серпня 2021 року
м. Харків
Справа № 646/2612/20
Провадження № 22-ц/818/4533/21
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого Кругової С.С.,
Суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,
Учасники справи :
Позивач:      Акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк»,
Відповідач:         ОСОБА_1 ,                          
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» на заочне рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 19 травня 2021 року (суддя Шелест І.М.), -
в с т а н о в и в :
У квітні 2020 року представник позивача АТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 20.07.2011 року у розмірі 17237, 18 грн., а також судових витрат в розмірі 2102,00 грн.

В обгрунтування позову зазначав, що між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір б/н на підставі його заяви від 20.07.2011 року. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з запропонованими АТ КБ «Приватбанк» «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами банку», які викладені на сайті банку, складає між ним та банком Кредитний договір, що підтверджується підписом в заяві. Відповідач ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом відповідача у анкеті-заяві. 20.07.2011 року відповідачем також була підписана Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» 55 днів пільгового періоду. В цій же довідці відповідач власним підписом підтвердив, що «З фінансовими умовами надання кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використанням кредитних коштів ознайомлений». Банком на підставі Договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом, у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, а відповідачу надано у користування кредитну карту. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 5000, 00 грн., що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ «КБ «ПРИВАТБАНК», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.2.1.1.2.3 Договору, на підставі яких відповідач при укладенні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Оскільки ОСОБА_1 умови кредитного договору в частині погашення кредиту не виконуються - це призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 31.03.2020 року з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості становить 17237,18 грн. з яких: 7368,41 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 2540,56 грн.- заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 6331,20 грн.- нарахована пеня, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 797,01 грн. - штраф (процента складова). У зв`язку з викладеним АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з даною позовною заявою.

Заочним рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 19 травня 2021 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приват Банк» задоволено частково.Стягнуто з ОСОБА_1 заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 7068 ,41 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду АТ КБ "Приватбанк", в інтересах якого діє представник Крилова О.Л. звернулося до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині незадоволення позовних вимог та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги АТ КБ "Приватбанк" задовольнити в повному обсязі.
Апеляційну скаргу позивач мотивує тим, що рішення місцевого суду винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи.
Відповідач відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду не надіслав.
Згідно із частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Оскільки у справі ціна позову становить 17 237,18 грн, що менше ста розмірів прожиткового мінімуму, і указана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів частини 13 статті 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Частиною 1 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заочне рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 19 травня 2021 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 7068,41 грн  ні позивачем ні відповідачем не оскаржується, а тому відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.
Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог банку про стягнення з відповідача заборгованості по відсоткам, нарахованих за ст. 625 ЦК України, пені та штрафу.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за відсотками, пені та штрафів суд першої інстанції виходив з недоведеності вказаних вимог.
Колегія суддів не може погодитись із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до частин першої, другої  статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Як було встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи 20 липня 2011 року відповідач ОСОБА_1 підписав анкету-заяву №б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приват Банк.(а.с.23)
Отже, з моменту підписання анкети-заяви між банком та відповідачем укладено кредитний договір. Крім того, про укладення кредитного договору між сторонами також свідчить факт користування позичальником кредитними коштами.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ "ПриватБанк").
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, то вони  повинні бути зрозумілими усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці Умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Таким чином, в разі укладення  кредитного договору неустойка поділяється на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
У заяві позичальника від 20 липня 2011 року процентна ставка не зазначена. Разом з тим, до позову позивачем додана довідка про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 30 днів пільгового періоду", яка підписана відповідачем (а.с. 24).
З довідки АТ КБ «ПриватБанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 вбачається, що  між Банком та відповідачем був підписаний кредитний договір № б/н, з 20 липня 2011 року останньому був встановлений кредитний ліміт - 300 грн та збільшено до 4200 грн; 21.08.2011 кредитний ліміт було збільшено до 5000 грн, 03.09.2018 зменшено кредитний ліміт до 0,00 грн.
З довідки АТ КБ «ПриватБанк» про надані кредитні картки ОСОБА_1 неоднократно перевипускались, термін дії останньої картки від 06.09.2016 № НОМЕР_1 встановлено до 12/19.
Наданий позивачем розрахунок заборгованості у розмірі 2540,56 грн за відсотками, нарахованими на прострочений кредит за ст. 625 ЦК України, свідчить про те, що нарахування проведене за процентною ставкою 86,4 відсотків річних (а.с.15).
Водночас позивачем не зазначено,  яким пунктом укладеного між сторонами договору (Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку) передбачений такий розмір процентної ставки за порушення умов грошового зобов`язання. Наявні у розпорядженні суду письмові докази також не містять цієї інформації.
За правилами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.  Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
З огляду на зазначене, апеляційний суд приходить до висновку про недоведеність указаних вимог на заявлену суму та про відсутність правових підстав для задоволення вимог про стягнення заборгованості нарахованої на прострочений кредит за ст. 625 ЦК України у розмірі 2540,56 грн.
Оскільки строк дії останньої картки становлено до 12.2019, стягненню підлягає заборгованість нарахована за прострочений кредит за період з 01.01.2020 по 31.03.2020.
З огляду на зазначене, апеляційний суд приходить до висновку про недоведеність вказаних вимог на заявлену суму та наявність правових підстав для задоволення вимог про стягнення трьох процентів річних, нарахованих на прострочену суму кредиту - 7068,41 грн,  за 91 дні прострочення у розмірі 52,87 грн (7068,41*3%*91/365), виходячи із розміру, встановленого законом.
Щодо вирішення позовних вимог про стягнення пені та штрафів судова колегія керується таким.
Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.
Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина 2 статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України).
Позивач, обгрунтовуючи право вимоги в частині стягнення штрафів, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 20 липня 2011 року, посилався на довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», яка була підписана відповідачем.
Указаною довідкою, з умовами якої погодився відповідач, передбачено штраф при порушенні строків платежів за будь-яким з грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів: 500,00 грн + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахувань та прострочених процентів і комісій. Тобто сторони обумовили у письмовому вигляді сплату штрафів за порушенні строків платежів.
У зв`язку з чим, визначена кредитором згідно з Умовами та правилами надання банківських послуг (а.с.24) сума штрафів підлягає зменшенню в частині процентної складової до 356,06 грн (7068,41(тіло кредиту)+52,86 %(процент за прострочення кредиту по ст. 625)*5%).
Отже загальна сума судових штрафів складає 856,06 грн (500 + 356,06), яка і підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь користь АТ КБ «ПриватБанк».
За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
На підставі викладеного, позовні вимоги в частині стягнення пені задоволенню не підлягають.
За правилами ч. 1 ст. 376 ЦПК України самостійними підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку щодо наявності правових підстав для задоволення апеляційної скарги частково та скасування рішення районного суду в частині вирішення позовних вимог про стягнення відсотків, нарахованих на прострочений кредит згідно зі ст. 625 ЦК України, пені та штрафів з ухваленням нового рішення в цій частині про часткове задоволення таких позовних вимог. Рішення суду в іншій частині (стягнення заборгованості по тілу кредиту) не оскаржувалось та судом апеляційної інстанції не переглядалось.
При ухваленні нового рішення про часткове задоволення позову відповідно до положень ч. 13 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь  АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню на відшкодування судових витрат позивача судовий збір.
Так, позов пред"явлено на суму 17237,18 грн, задоволено позовні вимоги на суму 7977,33 грн, що складає 46,28%. За подачу позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір в сумі 2102 грн, за подачу апеляційної скарги 3153 грн. Отже, на користь позивача з відповідача слід стягнути судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги 2102+3153=5255х46,28%= 2432 грн пропорційно задоволеним позовним вимогам.
Керуючись ст. ст. 141,367-368, 374-376, 381-384 ЦПК України, суд,-
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" - задовольнити частково.
Заочне рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 19 травня 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з   ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованості по відсоткам, нарахованих за ст. 625 ЦК України, пені та штрафу скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог в цій частині.
Позовв скасованій частині - задовольнити частково.
Стягнути із   ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (ЄДРПОУ 14360570, м.Київ, вул. Грушевського , буд1Д) - 52 (п`ятьдесят дві) грн 86 коп. заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно із ст. 625 ЦК України; 500 (п`ятсот) грн - штраф (фіксована частина), 356 (триста п`ятьдесят шість) грн 6 коп. - штраф (процентна складова) та 2432 (дві тисячі чотириста тридцять дві) грн судового збору за подання позову та апеляційної скарги. В іншій частині в задоволенні позову відмовити.
Рішення суду в частині задоволення позовних вимог в апеляційному порядку не переглядалося.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, зазначених в статті 389 ЦПК України.
Головуючий                                                                                С.С. Кругова

Судді                                                                                          О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук