УХВАЛА

22 липня 2021 року 
Київ
справа №640/10934/19
адміністративне провадження №К/9901/36186/19
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Желєзного І.В.,
суддів: Бевзенка  В.М.,  Берназюка Я.О., 
розглянув заяви про самовідвід суддів у справі за касаційною скаргою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 вересня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року  у справі №640/10934/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про     визнання протиправним та скасування рішення в частині,
УСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Інфокс" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від                               31 травня 2019 року №923 "Про накладання штрафу на Товариство з обмеженою відповідальністю "Інфокс" за порушення Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення, здійснення заходів державного регулювання", в частині пункту 2, яким передбачено вжиття заходів державного регулювання, а саме, зобов`язано департамент із регулювання відносин у сфері централізованого водопостачання та водовідведення, підготувати та винести на засідання Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг проект рішення щодо встановлення (зміни) тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення Товариству з обмеженою відповідальністю "Інфокс" шляхом його коригування в сторону зменшення, на суму 114 066,47 тис. грн. (без податку на додану вартість), у тому числі: зменшення в структурі тарифу через недофінансування на суму 160364,10 тис. грн. (без податку на додану вартість) та економію коштів Інвестиційної програми на 2017 рік на суму 288000,37 грн. (без податку на додану вартість).
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 вересня 2019 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року, позовні вимоги задоволено частково.
21 грудня 2019 року відповідачем направлено до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 вересня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року  у справі №640/10934/19.
Ухвалою Верховного Суду від 27 грудня 2019 року (головуючий суддя - Желєзний І.В., судді - Берназюк Я.О., ОСОБА_1) відкрито касаційне провадження у справі.
У зв`язку з ухваленням Вищою радою правосуддя рішення від 09 квітня 2020 року №923/0/15-20 "Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у зв`язку з поданням заяви про відставку" розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 20 липня 2021 року №567/0/78-20 призначено повторний автоматизований розподіл.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між     суддями від 20 липня 2021 справу передано для розгляду колегії суддів у складі: судді-доповідача Желєзного І.В., суддів Берназюка Я. О., Бевзенка В. М.
22 липня 2021 року судді Желєзний І. В., Берназюк Я. О., Бевзенко В. М. заявили самовідводи від участі у розгляді справи за цією касаційною скаргою у зв`язку з порушенням порядку визначення суддів для розгляду справи, встановленого статтею 31 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України), а саме: такий здійснено без врахування спеціалізації. 
За змістом частини першої статті 31 КАС України визначення судді, а в разі колегіального розгляду - судді-доповідача для розгляду конкретної справи здійснюється (...) з урахуванням спеціалізації.
Як вбачається з матеріалів касаційної скарги, предметом оскарження є рішення судів першої та апеляційної інстанції, що стосується визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу за порушення Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення.
Вказана справа згідно Загального класифікатора спеціалізацій суддів та категорій справ, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 21 грудня 2018 року №622, віднесена до категорії 108000000 Справи з приводу реалізації державної політики у сфері економіки та публічної фінансової політики, зокрема державного регулювання цін і тарифів (код 108040000), на розгляді яких спеціалізуються судді Судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян.
Відповідно до затвердженого рішенням зборів суддів Верховного Суду у Касаційному адміністративному суді № 22 від 19 липня 2019 року Роз`яснення, щодо віднесення адміністративних справ до категорій справ відповідно до Загального класифікатора спеціалізацій суддів та категорій справ, затвердженого наказом ДСА від 21 грудня 2018 року № 622 (далі - Класифікатор № 662), категорія справ "Справи з приводу реалізації державної політики у сфері економіки та публічної фінансової політики" (код 108040000 Класифікатора) включає, спори щодо державного регулювання цін і тарифів.
Так, за приписами пункту 5 частини першої статті 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.
Частинами 1-3 статті 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.
Відповідно до частини п`ятої статті 37 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у Касаційному адміністративному суді обов`язково створюються окремі палати для розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів; захисту соціальних прав; виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян.
За змістом частини першої статті 31 КАС України визначення судді, а в разі колегіального розгляду, - судді-доповідача для розгляду конкретної справи здійснюється з урахуванням спеціалізації.
Рішенням зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 06 грудня 2017 року № 5 утворено судові палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, визначено спеціалізації суддів і судових палат, їх кількісний склад.
Рішенням зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 21 вересня 2020 року № 4 визначено персональний склад постійних колегій суддів, резервних суддів для постійних колегій суддів у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав.
Відповідно до Рішення зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 21 вересня 2020 року № 4 суддя-доповідач Желєзний І. В., судді Бевзенко В. М. та Берназюк Я. О. входять до складу Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав.
Враховуючи вищевикладене, зазначена адміністративна справа не належить до категорії адміністративних справ, розгляд яких віднесено до спеціалізації суддів Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, натомість така належить до категорії справ, розгляд яких віднесено до спеціалізації Судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян.
Так, цією палатою вже було здійснено розгляд справ, подібних до справи                           № 640/10934/19, зокрема, справи № 500/2218/18, № 480/3648/19 та № 640/17408/19.
Також сталою є практика заявлення суддями самовідводів у випадку порушення порядку визначення суддів для розгляду справи без урахування спеціалізації у подібних правовідносинах, зокрема в ухвалах від 29 квітня 2021 року у справі                   № 640/14265/20, від 31 травня 2021 року у справі №640/2802/19, від 18 червня 2021 року у справі №120/4237/20-а.
При прийнятті рішення про самовідвід, суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, який виходить з того що "суд" розглядається як такий, що завжди має бути заснований на законних підставах, оскільки у протилежному випадку він не буде володіти легітимністю, що є необхідною ознакою для розгляду справ у демократичному суспільстві ("Lavents v. Latvia", № 58442/00, пункт 81); фраза "заснований на законних підставах" означає не лише законні підстави для існування суду, а також відповідність суду специфічним правилам, що регламентують його діяльність ("Сокуренко і Стригун проти України", № 29458/04 та № 29465/04, пункт 24). "Закон" у значенні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) включає не лише законодавство щодо заснування і компетенцію судових органів, а також будь-яке інше положення національного законодавства, яке в разі його порушення спричинило б незаконну участь одного чи більше суддів у розгляді справи ("DMD Group, a.s. v. Slovakia", № 19334/03, пункт 59).
Метою розгляду однакової категорії справ у межах судів однієї палати є, серед іншого, забезпечення єдності судової практики.
Європейська комісія за демократію через право (Венеціанська комісія) у виходить з того, що принцип правової визначеності (legal certainty) має важливе значення для довіри до судової системи і верховенства права; правова визначеність також сприяє розвитку та економічного прогресу; необхідно, щоб суди, особливо вищі суди, створювали механізми для запобігання конфліктам та забезпечення узгодженості їхньої судової практики (Доповідь Венеціанської комісії № 512/2009 "Про верховенство права" (Venice Commission: the Rule of Law), що була прийнята на 86-му пленарному засіданні 25-26 березня 2011 року на основі зауважень її членів ОСОБА_2 (Нідерланди), ОСОБА_3 (Швейцарія), ОСОБА_5 (Сполучене Королівство), ОСОБА_4 (Фінляндія); п. 44-50).
Враховуючи викладене, зазначені положення законодавства, а також з метою забезпечення єдності судової практики, заяви суддів Желєзного І.В., Берназюка Я.О. та Коваленко Н.В. про самовідвід підлягають задоволенню.
Керуючись статтями 31, 36, 39, 40 КАС України,
УХВАЛИВ:
Задовольнити заяви суддів Желєзного І. В., Бевзенка В. М., Берназюка Я. О. про самовідвід.
Відвести суддів Желєзного І. В., Бевзенка В. М., Берназюка Я. О. від участі у розгляді касаційної скарги Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 вересня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року  у справі №640/10934/19.
Передати касаційну скаргу у справі № 640/10934/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про    визнання протиправним та скасування рішення в частині, до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення складу суду в порядку, передбаченому КАС України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                                  І. В. Желєзний
Суддя                                                                                                                      В. М. Бевзенко
Суддя                                                                                                                      Я. О. Берназюк