СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" липня 2021 р.                                                                          Справа № 905/2046/20  

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Дучал Н.М., суддя Гетьман Р.А. , суддя  Склярук О.І. 

секретар судового засідання Овчаренко О.С.

за участю представників:
від ПрАТ «Контрансис»: Денисенко Т.М., ордер, адвокат;
від ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля»:     не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля",                       м. Добропілля     Донецької області     (вх. № 1145Д/1)

на рішення господарського суду Донецької області від 09.03.2021, повний текст рішення складено та підписано 19.03.2021 (суддя Устимова А.М.)

у справі № 905/2046/20

за первісним позовом Приватного акціонерного товариства "Контрансис",                       м. Павлоград Дніпропетровської області 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля",                              м. Добропілля Донецької області
про  стягнення 91     422,59 грн.

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля", м. Добропілля Донецької області
до Приватного акціонерного товариства "Контрансис",м.Павлоград Дніпропетровської області
про   стягнення 636,90 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Контрансис» звернулося до господарського суду Донецької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» про стягнення 91 422,59 грн. з яких: основна заборгованість – 83  466,00 грн., пеня – 4  173,30 грн., 3% річних – 1  851,09 грн., інфляційні втрати – 1  932,20 грн.
Позов мотивовано невиконанням Товариством з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» зобов`язань щодо оплати поставленої продукції за договором поставки №2422-ДУ-УМТС від 08.04.2016, внаслідок чого у ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» утворилася заборгованість в розмірі 83466,00грн, що стало підставою для нарахування позивачем пені, 3% річних та інфляційних втрат.
Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля»      звернулося до господарського суду Донецької області в межах справи № 905/2046/20 із зустрічним позовом до Приватного акціонерного товариства «Контрансис»  про стягнення штрафних санкцій у вигляді пені у розмірі 636,90 грн. за несвоєчасне виконання ПрАТ «Контрансис» умов Договору.
Зустрічний позов мотивовано неналежним виконанням Приватним акціонерним товариством «Контрансис» зобов`язань за договором поставки №2422-ДУ-УМТС від 08.04.2016 в частині своєчасної поставки продукції .
Рішенням господарського суду Донецької області від 09.03.2021 у справі №905/2046/20 позовні вимоги Приватного акціонерного товариства “Контрансис” до Товариства з обмеженою відповідальністю “ДТЕК Добропіллявугілля” про стягнення 91422,59грн, з яких: основна заборгованість – 83466,00грн, пеня – 4173,30грн, 3% річних – 1851,09грн, інфляційні втрати – 1932,20грн – задоволено. 
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “ДТЕК Добропіллявугілля”  на користь Приватного акціонерного товариства “Контрансис” 91422,59грн, з яких: основна заборгованість – 83466,00грн, пеня – 4173,30грн, 3% річних – 1851,09грн, інфляційні втрати – 1932,20грн, судовий збір в сумі 2102,00грн.
Зустрічні позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “ДТЕК Добропіллявугілля” до Приватного акціонерного товариства “Контрансис” про стягнення пені у сумі 636,90грн – задоволено. 
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства “Контрансис” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ДТЕК Добропіллявугілля”  пеню у сумі 636,90грн, судовий збір в сумі 2102,00грн.
Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, якою просить: скасувати рішення господарського суду Донецької області від 09.03.2021 у справі №905/2046/20 в частині задоволення первісного позову у повному обсязі; прийняти нове рішення, яким у задоволенні первісного позову ПрАТ «Контрансис» до ТОВ "ДТЕК Добропіллявугілля" відмовити повністю.
В обгрунтування вимог апеляційної скарги скаржником зазначено наступне:
- позивачем не доведено факту порушення ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» строку на виконання грошового зобов`язання щодо оплати за поставлену за Договором продукцію;
- на доданій до позовної заяви видатковій накладній № РН-0000113 від 18.12.2019  відсутній підпис та печатка покупця, дата поставки;
-  для розрахунку суми позову позивачем використано не дату, яка мала бути зазначена представником покупця, а дату видаткової накладної, що не передбачено договором; 
-  вважає відсутніми підстави для стягнення заборгованості, у тому числі пені, 3% річних, інфляційних втрат.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.04.2021 сформовано колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: Дучал Н.М. - головуючий суддя, судді Гетьман Р.А., Склярук О.І.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.04.2021 апеляційну скаргу ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» (вх. № 1145 Д/1) залишено без руху.
За результатами усунення недоліків апеляційної скарги, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.05.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» на рішення господарського суду Донецької області від 09.03.2021 у справі № 905/2046/20; встановлено строк для подання Приватним акціонерним товариством «Контрансис» відзиву на апеляційну скаргу; призначено розгляд апеляційної скарги ТОВ "ДТЕК Добропіллявугілля" на рішення господарського суду Донецької області від 09.03.2021 у справі № 905/2046/20 на 01 липня 2021 р. об 11:30 год. 
ПрАТ «Контрансис» проти задоволення вимог апеляційної скарги ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» заперечило з підстав, викладених у відзиві; просить апеляційну скаргу ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» у справі № 905/2046/20 залишити без задоволення, а рішення господарського суду Донецької області від 09.03.2021 без змін. 
Наголошує, що під час розрахунку періодів оплати позивачем взято за основу саме дати отримання продукції відповідачем, що зазначені представником ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» на відповідних видаткових накладних.  Розрахунок суми 3% річних та інфляційних втрат за Договором здійснено ПрАТ «Контрансис» із врахуванням саме дат фактичного отримання продукції, що проставлені на відповідних видаткових накладних власноруч представником покупця. Зазначає, що відповідачем за первісним позовом не надано до суду контррозрахунку стягуваних сум за договором.
До відзиву ПрАТ «Контрансис» долучено клопотання про участь у судовому засіданні, призначеному на 01.07.2021 об 11:30 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за участю представника – адвоката Денисенко Т.М.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 14.06.2021  задоволено клопотання Приватного акціонерного товариства «Контрансис» про участь представника у судовому засіданні з розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» на рішення господарського суду Донецької області від 09.03.2021 у справі №905/2046/20, призначеному на 01.07.2021 об 11:30, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
Представник ПрАТ «Контрансис»  у судовому засіданні 01.07.2021 проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. 
Апелянт не скористався правом участі представника у судовому засіданні апеляційної інстанції, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином, про що свідчать наявні у справі рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення. Позиція апелянта щодо прийнятого рішення викладена в апеляційній скарзі. Явка представників      у судове засідання визнавалася необов`язковою. Відповідно до ст.42 Господарського процесуального кодексу України участь представника у судовому засіданні є правом учасника справи, а не його обов`язком.
Згідно з приписами     ст. 269 Господарського процесуального кодексу України     суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У відповідності до п.п. 1, 3 частини 2   ст. 129 Конституції України     основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно зі  ст. 13 Господарського процесуального кодексу України     судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги,     перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Східним апеляційним господарським судом встановлено наступне.
08.04.2016 року між Приватним акціонерним товариством «Макіївський завод «Лазер» (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» (Покупець) був укладений договір поставки №2422-ДУ-УМТС, відповідно до п. 1.1 якого Постачальник зобов`язується поставити у власність Покупця продукцію та/або обладнання виробничо-технічного призначення, код ГК, в асортименті, кількості, в строки, по ціні та з якісними характеристиками, узгодженими сторонами в даному договорі та специфікаціях, які є невід`ємними частинами даного договору.
Відповідно до п.1.2 договору Покупець зобов`язався прийняти та оплатити поставлену в його власність продукцію відповідно до умов даного договору.
Сторонами до договору підписано додаткові угоди б/н від 20.04.2017, №2 від 15.12.2017, б/н від 21.01.2019, б/н від 03.09.2019.
В подальшому, у 2020 році Приватне акціонерне товариство «Макіївський завод «Лазер» перейменовано в Приватне акціонерне товариство «Контрансис», що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями: виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; Статуту Приватного акціонерного товариства «Контрансис» (затверджено загальними зборами акціонерів,     протокол №1/2020 від 29.04.2020); протоколу №28/02-2020 засідання наглядової ради Приватного акціонерного товариства «Макіївський завод «Лазер»; наказу №1 від 30.04.2020 Приватного акціонерного товариства «Макіївський завод «Лазер».
Якість і комплектність кожного виду продукції, що поставляється повинна відповідати нормам, стандартам якісних показників і технічним вимогам, встановленим діючими нормативними актами України та умовами цього Договору. Продукція, що постачається за цим договором, має бути новою, якщо інше не обумовлено в Специфікаціях до цього договору (пункт 2.1 договору).
Відповідно до пункту 4.1 договору поставка продукції проводиться партіями в асортименті, кількості, за цінами, з якісними характеристиками і в терміни, узгоджені сторонами в Специфікаціях до цього договору. Під партією продукції сторони розуміють будь-яку кількість продукції, однорідної за своїми якісними показниками, яка супроводжується одним документом про якість та/або одним з товаросупровідним документом.
Умови поставки продукції, визначені сторонами, - СРТ, згідно з «Інкотермс-2010», з урахуванням умов і застережень, що містяться в цій угоді та/або відповідних Специфікаціях до договору. Узгоджене місце призначення поставки вказується сторонами у відповідних Специфікаціях до договору. Постачальник несе всі витрати, пов`язані з постачанням Продукції, до моменту її поставки в узгоджене місце призначення поставки. У випадках, коли сторонами в Специфікаціях обумовлюються інші умови поставки, взаємини сторін будуть регулюватися положеннями, погодженими сторонами у відповідних Специфікаціях до договору.
Датою поставки вважається дата, зазначена представником Покупця на відповідних товаросупровідних документах, наданих Постачальником. При поставці автомобільним транспортом датою поставки вважається дата, зазначена представником Покупця на видатковій накладній. При поставці залізничним транспортом датою поставки вважається дата, зазначена в залізничній накладній, яка свідчить про прибуття Продукції на залізничну станцію призначення (в узгоджене місце призначення поставки). У разі непроставлення представником Покупця дати на відповідному товаросупровідному документі датою поставки вважається дата відповідного товаросупровідного документа (п. 4.7 Договору).
Пунктом 4.8 договору сторони погодили, що зобов`язання Постачальника вважаються виконаними з моменту передачі продукції в розпорядження Покупця в узгоджене місце призначення поставки в належній якості, комплектності, асортименті, кількості, в терміни, з якісними характеристиками, узгодженими сторонами в договорі і Специфікаціях до договору. Зобов`язання Покупця вважаються виконаними з моменту оплати поставленої Продукції.
Право власності на продукцію, ризики втрати або пошкодження продукції переходять від Постачальника до Покупця з дати поставки продукції (пункт 4.9 договору).
Відповідно до абз. 1 п.4.3 договору (в редакції додаткової угоди від 21.01.2019) Постачальник зобов`язаний надати Покупцю наступні документи: рахунок, видаткову накладну, відповідні товаросупровідні накладні (залізничну, товаро-транспортну накладну/накладну поштового кур`єра);інші товаросупровідні документи, узгоджені сторонами у відповідних специфікаціях до договору.
Згідно  з п.5.4 договору (в редакції додаткової угоди від 21.01.2019) розрахунки за поставлену Постачальником продукцію за цим договором здійснюються Покупцем шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 5 (п`яти) робочих днів з 60 (шестидесятого) календарного дня з дати поставки відповідної продукції на підставі отриманого Покупцем рахунку і за умови надання Постачальником належним чином оформленої податкової накладної та документів, передбачених розділом 4 цього договору. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку Покупця.
Відповідно до п.5.1 договору загальна сума договору визначається загальною сумою всіх Специфікацій, які є невід`ємною частиною цього договору. У разі відхилення кількості фактично поставленої продукції від узгодженої до постачання кількості, загальна вартість договору змінюється пропорційно кількості фактично поставленої продукції з розрахунку її ціни, зазначеної у відповідних Специфікаціях до договору. Толеранс (відхилення за кількістю) поставки Продукції складає І•І, якщо інше не обумовлено сторонами у відповідних Специфікаціях до Договору.
У будь-якому випадку, загальна орієнтовна сума договору не повинна перевищувати 3000000,00 (три мільйони гривень) з ПДВ на дату укладення договору. Сума договору може бути збільшена шляхом підписання сторонами відповідної додаткової угоди після отримання, уповноваженого на те органу управління Покупця, дозволу. 
В подальшому, додатковою угодою №2 від 15.12.2017 сторони збільшили  розмір орієнтовної суми договору, яка  не повинна перевищувати суму, еквівалентну 5000000,00 (п`яти мільйонам гривень) без ПДВ на дату  укладання договору, але внесли цю інформацію у п.5.4 договору.
Ціни на продукцію, що поставляється Постачальником встановлюються сторонами у відповідних Специфікаціях до договору (п.5.2.договору).
Відповідно до п.6.1 договору, у разі невиконання або неналежного виконання будь-якої зі сторін прийнятих на себе за цим договором зобов`язань, вона несе відповідальність перед іншою стороною відповідно до вимог чинного законодавства України, в тому числі, виплачує штрафні санкції. 
Пунктом 6.2 договору сторони узгодили, що у разі непостачання продукції або поставки продукції з порушенням термінів, передбачених в договорі або відповідної Специфікації, Постачальник сплачує Покупцеві неустойку у вигляді пені, в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення поставки від вартості своєчасно не поставленої Продукції, проте не більше 5% від вартості своєчасно непоставленої Продукції.
У разі несвоєчасної оплати продукції, Покупець, на письмову вимогу Постачальника, сплачує Постачальнику неустойку у вигляді пені, в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення оплати від вартості своєчасно не оплаченої Продукції, проте не більше 5% від вартості своєчасно неоплаченої продукції (пункт 6.7 договору).
При недотриманні Покупцем термінів оплати за раніше відвантажену продукцію, Постачальник має право в односторонньому порядку призупинити терміни поставки продукції за оформленими специфікаціями. При цьому, Постачальник письмово повідомляє Покупця про своє рішення про призупинення термінів поставки Продукції. Таке повідомлення надсилається Покупцеві протягом 3-х робочих днів з моменту порушення Покупцем строків оплати за поставлену продукцію за оформленими специфікаціями. В цьому випадку штрафні санкції за прострочення поставки з постачальника не стягуються (пункт 6.8 договору).
Відповідно до п.7.1 договору сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором, якщо це стало наслідком форс-мажорних обставин /обставин непереборної сили та їх наслідків, які безпосередньо впливають на виконання договору.
Форс-мажорними обставинами /обставинами непереборної сили є надзвичайні і невідворотні обставини, які об`єктивно унеможливлюють виконання сторонами зобов`язань, передбачених умовами договору, обов`язків, згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: війна, в тому числі і не проголошена, загроза війни, збройний конфлікт або серйозна загроза такого конфлікту, включаючи, але не обмежуючись, ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, міжнародними санкціями, дії іноземного і внутрішнього ворога, військова мобілізація, військові дії, проведення антитерористичних операцій, дії суспільного ворога, народні хвилювання, акти тероризму, диверсії, піратства, заворушення, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове виключення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень і актами державних органів влади, ембарго, заборона (обмеження) експорту /імпорту тощо, будь-які інші дії третіх осіб прямо або побічно роблять неможливим або обмежують повністю, або частково господарську діяльність сторони, неспроможність сторони, що виникла в результаті впливу будь-якого з вищенаведених обставин, а також обставини, викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, епізоотія, сильний шторм, циклон, ураган, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха (пункт 7.2 договору).
Згідно з п.7.3 договору сторона, для якої склалася неможливість виконання зобов`язань за цим договором в умовах, передбачених в п.7.2 цього договору, зобов`язана упродовж розумного строку письмово сповістити іншу сторону (лист, факс, телекс, телеграф), з подальшим наданням документа, згідно з п. 7.4. даного договору.
Сторона, яка заявила про настання форс-мажорних обставин, має представити відповідний документ компетентного органу України. У разі якщо такі обставини і/або їх наслідки тривають більше ніж 2 (два) місяці, кожна із сторін має право в односторонньому порядку відмовитися від договору. В цьому випадку сторона, яка повністю або частково виконала свої зобов`язання за договором, має право вимагати від іншої сторони виконання зустрічного зобов`язання, а в разі неможливості виконання, відшкодування прямих витрат, пов`язаних з виконанням зобов`язання за договором (пункт 7.4 договору).
Відповідно до п.8.1 договору (в редакції  додаткової угоди від 21.01.2019), договір вступає в силу з дати його підписання уповноваженими представниками сторін. Сторони дійшли згоди, що в разі належного виконання обома сторонами своїх зобов`язань, термін дії договору встановлюється до 31 грудня 2019 року включно.
В якості додатку №1 до договору сторонами підписано зразок довіреності.
Пунктом 1.1. додаткової угоди від 03.09.2019 строк дії договору продовжено до 31.12.2020 року.
Специфікацією від 22.01.2019 на суму 104238,00грн. сторони узгодили поставку           продукції: 1)БЛОК РЕЛЕ ЧАСУ КДА 01.01.210; 2)БЛОК РЕЛЕ БРЗ-24 ЧУ 12.42.33.0001-05; 3)БЛОК БКС РЭТ 110Э 01.450; 4)БЛОК БРС РЭТ 01.250; 5)ДАТЧИК ДПМГ 2У-100; 6)БЛОК БУРВ АССУ 03.090; 8)БЛОК БУВ М АССУ 03.120 9)БЛОК ПРИЙМАЛЬНИЙ АССУ 03.300; 10)БЛОК КІНЦЕВОГО ЗВЯЗКУ АССУ 04.000-02) – в строк до 15.04.2019 та 7)БЛОК АКУМУЛЯТОРІВ КУЗ 01.050 в строк до 15.06.2019.
Специфікацією від 07.06.2019 на суму 221155,20грн. сторони узгодили поставку     продукції: 1)ДАТЧИК ДПМГ 2У-100 (ДПМГ 2У-100 Датчик магнітогерконовий); 2)ДАТЧИК ДПМГ 2-40 УХЛ2,5 (ДПМГ 2У-40 Датчик магнітогерконовий); 3)ДАТЧИК ДПМГ 2У-100 (ДПМГ 2У-100 Датчик магнітогерконовий); 4)БЛОК РЕЛЕ БР-4 КД-А 01.01.700; 5) БЛОК БКС РЭТ 110 Э 01.450 (БЛОК БКС РЭТ 01.450); 6)БЛОК БЗС РКУ-П01.260 (ДО АПАРАТУРИ РЭТ) (БЛОК БЗС РКУ-П 01.260); 7)БЛОК БСД-М 01.350 ДО АП-РИ РЭТ (РЭТ 01.350 Блок БСД-М); 8)БЛОК РЕЛЕ БР-5 К103А.01.260; 9)БЛОК УФС КДА 01.02.100; 10)БЛОК РЕЛЕ ЧАСУ КДА 01.01.210; 11)БЛОК БЗС РКУ-П 01.260 (ДО АПАРАТУРИ РЭТ); 12)БЛОК БКС РЭТ 110Э 01.450; 13)БЛОК БСД-М 01.350 ДО АП-РИ РЭТ(РЭТ01.350 Блок БСД-М); 14) БЛОК РЕЛЕ БР-5 К103А.01.260; 15) ПОСТ ЗВ`ЯЗКУ АБОНЕНТСЬКИЙ КУЗ-01 (Пост абонентський КУЗ 02.000); 16) БЛОК УФС КДА 01.02.100 в строк до 30.09.2019.
Специфікацією 26.06.2019 на суму 5346,00грн. сторони узгодили поставку           продукції: БЛОК ЖИВ БПУ-С 24/0,6 00.002-02 (БЛОК ЖИВ. БПУ-С 24/0,6 00.000-14) в строк до 30.09.2019.
Специфікацією від 10.09.2019 на суму 36441,60грн. сторони узгодили поставку           продукції: 1)ДАТЧИК ДПМГ 2У-100; 2) ДАТЧИК      ДПМГ 2У-100; 3) БЛОК РЕПЕ ЧАСУ КДА 01.01.210; 4) БЛОК БКС РЭТ 110Э 01.450; 5) БЛОК БРС РЭТ 01.250; 6) БЛОК БСД-М 01.350 ДО АП-РИ РЭТ; 7) БЛОК УФС КДА 01.02.100 в строк до 31.12.2019.
Поставка продукції позивачем за первісним позовом на адресу відповідача за первісним позовом підтверджується видатковими накладними, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи.
Зокрема, 21.11.2019 за видатковою накладною №РН-0000108 від 19.11.2019 представником Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» отримано продукцію (Блок акумуляторів КУЗ 01.050) на суму 16812,00грн.
20.12.2019 за видатковою накладною № РН-0000113 від 18.12.2019 представником Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» отримано продукцію (Блок реле БР-5 К 103-А 01.260; Блок реле БР-4 КДА 01.01.700; датчик магнітогерковний ДПМГ2У-100) на суму 34472,40грн.
20.12.2019 за видатковою накладною № РН-0000114 від 18.12.2019 представником Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК  Добропіллявугілля» отримано продукцію (датчик магнітогерковний ДПМГ2У-100) на суму 9273,60грн.
12.02.2020 за видатковою накладною №РН-0000019 від 10.02.2020 представником Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» отримано продукцію (Блок БКС РЕТ 01.450; Блок живлення змінний КДА 01.01.600; Блок живлення БПУ-С 24 / 0,6 00.002-02) на суму 16038,00грн.
12.02.2020 за видатковою накладною № РН-0000020 від 10.02.2020 представником Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» отримано продукцію (Блок БКС РЕТ 01.450; Блок РЕТ БСД-М 01.350) на суму 6870,00грн. 
Постачальником, Приватним акціонерним товариством «Контрансис», Покупцю - Товариству з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» виставлені рахунки-фактури: №СФ-0000139 від 19.11.2019 на оплату товару в сумі 16812,00грн; №СФ-0000148 від 18.12.2019 на оплату товару в сумі 34472,40грн; №СФ-0000149 від 18.12.2019 на оплату товару в сумі 9273,60грн; №СФ-0000019 від 10.02.2020 на оплату товару в сумі 16038,00грн;№СФ-0000020 від 10.02.2020 на оплату товару в сумі 6870,00грн.
Позивач наполягає, а відповідач не спростовує, що у встановленому договором порядку, своєчасно, Товариством з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля», не було сплачено позивачу за продукцію, отриману за наведеними вище видатковими накладними на загальну суму 83466,00грн.
20.09.2020 Приватне акціонерне товариство «Контрансис» звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» з претензією № 19(09) від 15.09.2020, в якій вимагало погашення заборгованості в сумі                             83 466,00грн. за поставлену продукцію за договором від 08.04.2016 року № 2422-ДУ-УМТС та    сплату пені за прострочення виконання грошового зобов`язання в сумі 4173,30грн. ( з додаванням розрахунку та акту звірки). Отримавши претензію,  відповідач за первісним позовом залишив її без відповіді та задоволення.
Як свідчить подана ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» апеляційна скарга, останнім рішення господарського суду Донецької області від 09.03.2021 у справі №905/2046/20 оскаржується виключно в частині задоволення первісного позову.
Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, судова колегія Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку про необґрунтованість  апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).
Принцип свободи договору викладений у статтях 6 та 627 Цивільного кодексу України, згідно з яким сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 Цивільного кодексу України). 
В силу ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України. 
Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 Цивільного кодексу України, за якою зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 Цивільного кодексу України).
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 Цивільного кодексу України).
Судом першої інстанції вірно встановлено, що договір №2422-ДУ-УМТС від 08.04.2016, з урахуванням додаткових угод, укладений між сторонами, за своєю правовою природою є договором поставки, за яким, згідно зі ст.712 Цивільного кодексу України, ст.265 Господарського кодексу України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. 
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. 
Зазначений договір укладений у письмовій формі, підписаний повноважними представниками сторін без зауважень і складання протоколу розбіжностей, скріплений відтисками печаток підприємств. Зі змісту правочину убачається, що сторони досягли згоди і визначилися між собою за всіма його істотними умовами щодо: предмету договору, об`ємів поставки продукції та її якості, а також ціною, строками виконання та строку договору.
За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму ( ст.655 ЦК України).
Згідно зі     ст. 692 Цивільного кодексу України     покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.   У разі прострочення оплати за товар продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами. 
Матеріали справи свідчать, що Приватне акціонерне товариство «Контрансис» на виконання умов договору поставило, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» прийняло продукції на загальну суму 83466,00грн: за видатковою накладною №РН-0000108 від 19.11.2019 на суму 16812,00грн; за видатковою накладною № РН-0000113 від 18.12.2019 на суму 34472,40грн; за видатковою накладною № РН- 0000114 від 18.12.2019 на суму 9273,60грн; за видатковою накладною №РН-0000019 від 10.02.2020 на суму 16038,00грн; за видатковою накладною № РН-0000020 від 10.02.2020  на суму 6870,00грн.
Факт отримання продукції Товариством з обмеженою відповідальністю “ДТЕК Добропіллявугілля” не заперечується. В якості  підстави  для відмови у задоволенні позовних вимог відповідач посилався на збитковість вітчизняної енергетики, що є обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає, форс-мажорною обставиною та такою, яка об`єктивно не може бути усунена  жодною з сторін з посиланням на приписи п.7 ст.16, ст. 607 Цивільного кодексу України, п. 7.2 договору. 
За приписами ч.2 ст. 193 Господарського кодексу України      кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 статті 530 Цивільного кодексу України).
У пункті 5.4 договору (з урахуванням додаткової угоди від 21.01.2019) сторони погодили, що розрахунки за поставлену Постачальником продукцію за цим договором здійснюються Покупцем шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 5 (п`яти) робочих днів з 60 (шестидесятого) календарного дня з дати поставки відповідної продукції на підставі отриманого Покупцем рахунку.
При цьому, наведені вище положення умов договору свідчать, що сторони погодили перехід права власності на поставлений позивачем товар до покупця в момент передачі йому товару від продавця, у зв`язку із чим зазначена обставина вимагає від покупця виконання обов`язку щодо оплати вартості поставленого йому товару.
За своєю правовою природою рахунок на оплату товару є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти в якості оплати за отриманий товар, тобто, носить інформаційний характер. Відсутність доказів на підтвердження надання рахунку не є відкладальною умовою у розумінні приписів  статті 212 ЦК України  та не є простроченням кредитора у розумінні      статті 613 ЦК України, а тому не звільняє відповідача від обов`язку оплатити товар.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що в тексті видаткових накладних наявне посилання на відповідні рахунки, що свідчить про факт їх існування на момент складання видаткових накладних та передачі відповідачу за первісним позовом.
Відповідачем за первісним позовом не заперечується ані факту отримання рахунків, ані факту виконання позивачем за первісним позовом умов п.4.3 договору  щодо надання відповідних документів.
Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Як передбачено ст.253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Виходячи з умов п. 5.4 договору (з урахуванням додаткової угоди від 21.01.2019), приписів ст.253 Цивільного кодексу України, кінцевий строк оплати продукції складав: за видатковою накладною №РН-0000108 від 19.11.2019 до 27.01.2020 включно; за видатковою накладною №РН-0000113 від 18.12.2019 до 25.02.2020 включно; за видатковою накладною №РН-0000114 від 18.12.2019 до 25.02.2020 включно; за видатковою накладною №РН-0000019 від 10.02.2020 до 17.04.2020 включно; за видатковою накладною №РН-0000020 від 10.02.2020 до 17.04.2020 включно.
Зауваження апелянта про відсутність на видатковій накладній № РН-0000113 від 18.12.2019 підпису покупця та дати поставки, спростовуються копією накладної, що наявна у справі та містить підпис отримувача з посиланням на довіреність, дату отримання товару та штамп Товариства.
Крім того, відповідно до п.4.7. договору, сторонами обумовлено, що у разі непроставлення представником Покупця дати на відповідному товаросупровідному документі датою поставки вважається дата відповідного товаросупровідного документа, що свідчить про безпідставність доводу апелянта про неправомірне використанння позивачем для розрахунку суми позову дати видаткової накладної.
Доказів оплати вартості поставленої продукції у сумі 83466,00грн. відповідачем за первісним позовом до суду не надано.
Згідно приписів ст.42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.
Місцевим господарським судом вірно встановлено, що збитковість економіки в енергетичній галузі, на чому наполягає відповідач за первісним позовом, є загальною обставиною, яка стосується всіх підприємств, що працюють в означеному секторі економіки та не може вважатись такою, що унеможливлює виконання грошового зобов`язання виключно для Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля».
Крім того, згідно з ч.2 ст.205 Господарського кодексу України, у разі неможливості виконання зобов`язання повністю або частково зобов`язана сторона з метою запобігання невигідним для сторін майновим та іншим наслідкам повинна негайно повідомити про це управнену сторону, яка має вжити необхідних заходів щодо зменшення зазначених наслідків. Таке повідомлення не звільняє зобов`язану сторону від відповідальності за невиконання зобов`язання відповідно до вимог закону.
Доказів на підтвердження направлення зазначеного повідомлення, ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» до справи не надавалося.
Відповідно до ч. 2      ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.
Частиною 1 ст. 617 Цивільного кодексу України      встановлено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
Укладаючи договір поставки № 2422-ДУ-УМТС від 08.04.2016 року, сторони у п.7.1 договору передбачили умови, за яких вони звільняються від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання договірних зобов`язань, а саме, якщо це стало наслідком форс-мажорних обставин/обставин непереборної сили та їх наслідків, які безпосередньо впливають на виконання договору.
Пунктом 7.2 договору сторони визначили виключний перелік форс-мажорних обставин/обставин непереборної сили, якими є надзвичайні і невідворотні обставини, які об`єктивно унеможливлюють виконання сторонами зобов`язань, передбачених умовами договору, обов`язків, згідно із законодавчими та іншими нормативними актами.
Крім того, умовами договору сторони погодили, що у випадку неможливості виконання зобов`язання у зв`язку із настанням форс-мажорної обставини/обставини непереборної сили узгодженої сторонами у п.7.3 договору, відповідно до якого сторона, для якої склалася неможливість виконання зобов`язань за цим договором в умовах, передбачених в п.7.2 цього договору, зобов`язана упродовж розумного строку письмово сповістити іншу сторону (лист, факс, телекс, телеграф), з подальшим наданням документа.
Сторона, яка заявила про настання форс-мажорних обставин, повинна представити відповідний документ компетентного органу України.
Судом першої інстанції вірно встановлено відсутність в матеріалах справи доказів звернення відповідача за первісним позовом до позивача за первісним позовом з відповідним повідомленням про настання форс-мажорної обставини/обставини непереборної сили, внаслідок якої він не може виконати покладені на нього зобов`язання за договором з документом      компетентного органу України в порядку п.п.7.3-7.4 Договору, що свідчить про безпідставність посилання відповідача за первісним позовом на настання обставин форс-мажору/обставин непереборної сили, як на підставу для звільнення від виконання зобов`язань за договором.
Зважаючи на наведене, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку, що ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» свої зобов`язання щодо оплати вартості отриманого товару за договором поставки №2422-ДУ-УМТС від 08.04.2016  всупереч ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України не виконало, у зв`язку із чим на момент звернення ПрАТ «Контрансис» із позовом до суду, у відповідача за первісним позовом залишився несплаченим борг в розмірі 83466,00 грн., вимоги про стягнення якого правомірно задоволені судом.
Крім того, Приватним акціонерним товариством «Контрансис» заявлялись вимоги щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» 3% річних в загальній сумі 1851,09грн, нарахованих: на заборгованість в розмірі 16812,00грн за період з 28.01.2020 по 30.11.2020 в сумі 424,43грн; на заборгованість в розмірі 43746,00грн за період з 26.02.2020 по 30.11.2020 в сумі 1000,42грн; на заборгованість в розмірі 22908,00грн за період з 18.04.2020 по 30.11.2020 в сумі 426,24грн; інфляційних втрат в загальній сумі 1932,20 нарахованих: на заборгованість в розмірі 16812,00грн за період з лютого 2020 по жовтень 2020 в сумі 422,89грн; на заборгованість в розмірі 43746,00грн за період з березня 2020 по жовтень 2020 в сумі 1235,34грн; на заборгованість в розмірі 22908,00грн за період з травня 2020 по жовтень 2020 в сумі 274,50грн.; пені в загальній сумі 4173,30грн.
Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відтак, у разі порушення боржником виконання грошового зобов`язання у нього в силу закону за вимогою кредитора виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Грошовим є зобов`язання, за яким боржник зобов`язується сплатити кредитору певну суму грошових коштів.
Враховуючи положення частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Як вірно зазначено судом першої інстанції, з посиланням на правову позицію, викладену у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.06.2020 у справі №905/21/19, при розрахунку інфляційних втрат у зв`язку із простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону України “Про індексацію грошових доходів населення” та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003, та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України №265 від 27.07.2007.
Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування статті 625 ЦК України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 постанови КМУ №1078).
Враховуючи наведене, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць, як наслідок, при здійсненні розрахунку слід застосовувати період у місяцях.
З огляду на умови договору, положення чинного законодавства та факт невиконання відповідачем за первісним позовом взятих на себе зобов`язань щодо оплати товару,  колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції щодо правомірності вимог та стягнення з відповідача за первісним позовом 3% річних у загальній сумі 1851,09грн. та інфляційних втрат у загальній сумі 1932,20грн.
Приписами частини першої   статті 230 Господарського кодексу України     унормовано, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання ( ст.549 Цивільного кодексу України).
Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (частина шоста      статті 231 ГК України).
Статтями     1,3 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань” визначено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений       статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Відповідно до п.6.7 договору у разі несвоєчасної оплати продукції, Покупець, на письмову вимогу Постачальника, сплачує Постачальнику неустойку у вигляді пені, в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення оплати від вартості своєчасно не оплаченої Продукції, проте не більше 5% від вартості своєчасно неоплаченої Продукції.
Позивач за первісним позовом звертався до відповідача за первісним позовом з письмовою вимогою щодо стягнення пені (претензія №19(09)від 15.09.2020). 
Умови договору не містять особливостей щодо визначення періоду нарахування пені, як наслідок, слід застосовувати приписи ч.6   ст. 232 ГК України       - нарахування  штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом чи договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Відповідно до наданого позивачем до позовної заяви розрахунку штрафних санкцій за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за договором, позивачем заявлено до стягнення пеню в загальній сумі 6453,27грн, нараховану: на заборгованість в розмірі 16812,00грн за період з 28.01.2020 по 28.07.2020 в сумі 1466,69грн; на заборгованість в розмірі 43746,00грн за період з 26.02.2020 по 26.08.2020 в сумі 3451,87грн; на заборгованість в розмірі 22908,00грн за період з 18.04.2020 по 18.10.2020 в сумі 1534,71грн.
Разом з тим, враховуючи, що вказана сума перевищує 5% від вартості своєчасно неоплаченої продукції, позивачем за первісним позовом заявлено до стягнення пеню в розмірі 4173,30грн, відповідно до вимог п.6.7 договору, вимога про стягнення якої правомірно задоволена судом.
Отже, вірним є висновок суду першої інстанції про задоволення первісного позову.
Європейським судом з прав людини у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 (Заява N4909/04) вказано, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У рішенні у справі "Трофимчук проти України" від 28.10.2010 (Заява N4241/03) Європейським Судом зазначено, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
 З огляду на наведене, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що доводи заявника, викладені в апеляційній скарзі не обґрунтовані, не підтверджені належними та допустимими доказами.
Твердження апелянта про невідповідність висновків, викладених в оскаржуваному рішенні, обставинам справи не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування в оскаржуваній частині  рішення господарського суду Донецької області від 09.03.2021 у справі № 905/2046/20.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд рішення господарського суду Донецької області від 09.03.2021 у справі № 905/2046/20 покладаються на заявника.
Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" на рішення господарського суду Донецької області від 09.03.2021 у справі № 905/2046/20 в оскаржуваній частині - залишити без задоволення. 

Рішення господарського суду Донецької області від 09.03.2021 (повне рішення складено 19.03.2021) у справі №905/2046/20 в оскаржуваній частині -залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження встановлені      статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

                    Повний текст постанови складено   12.07.2021 

Головуючий суддя                                                                    Н.М. Дучал

Суддя                                                                                           Р.А. Гетьман  

Суддя                                                                                           О.І. Склярук