ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

07 вересня 2021 року                                                        
м.Суми
Справа №950/235/21 
Номер провадження 22-ц/816/1237/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),
суддів -          Криворотенка В. І. ,  Левченко Т. А. 
сторони справи: 
позивач – ОСОБА_1 , 
відповідач – ОСОБА_2 ,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Лебединського районного суду Сумської області від 03 червня 2021 року в складі судді Бакланова Р.В., ухваленого в м. Лебедин, повне судове рішення складено 08 червня 2021 року,

                                                            в с т а н о в и в:

Звернувшись до суду із позовом у лютому 2021 року, ОСОБА_1 просила стягнути зі ОСОБА_2 на свою користь 20 000,00 грн матеріально шкоди та 20 000,00 грн моральної шкоди.
Свої вимоги мотивує тим, що 06.11.2020 року в м. Лебедин на вул. Першогвардійській відповідач, керуючи автомобілем ВАЗ 21033 д.н. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху та скоїв наїзд на велику рогату худобу (корову), яка належала позивачу, у результаті чого корова померла, а тушу було здано на м`ясо, за що позивач отримала 5 000 грн. Судовим рішенням відповідача було визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. У судовому засіданні він визнав свою вину у вчиненні правопорушення у повному обсязі. Позивач запропонувала відповідачу врегулювати питання відшкодування вартості корови у позасудовому порядку, але він відмовився придбати корову або відшкодувати різницю вартості. Окрім того, позивачу було завдано моральної шкоди, яка полягає в негативних наслідках, пов`язаних із загибеллю корови. До таких наслідків належать: нервовий стрес, сильне душевне хвилювання, викликане глибокими переживаннями через загибель корови. 
Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 03.06.2021 року позов задоволено частково:стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 17200,00 грн, а також кошти на відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн, всього стягнути 22200,00 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір судовий збір в розмірі 908,00 грн.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що винними діями відповідача, що доводиться судовим рішенням, було завдано шкоди майну позивача, що є підставою для відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
При цьому вказує, що ДТП сталася внаслідок протиправних дій самої позивачки, що, вважає, ним було доведено належними доказами, а позивачем не було доведено наявність всіх елементів складу цивільно-правової відповідальності. Крім того, відповідно до оголошень сайт продаж середня вартість молодих молочних корів коливається від 12000,00 до 17000,00 грн. 
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Вказує, що її вимоги підтверджується матеріалами справи, а судом постановлене законне та обґрунтоване рішення, тому пісдтва для його скасування немає. 
Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Як вбачається із цивільної справи, що 06.11.2020 року о 16 год. 42 хв. в м. Лебедин на вул. Першогвардійській ОСОБА_2 керуючи автомобілем ВАЗ 21033 д.н. НОМЕР_1 не вибрав безпечної швидкості руху та скоїв наїзд на велику рогату худобу - корову, яка належала ОСОБА_1 . У результаті наїзду корова отримала несумісні з життям травми.
З постанови у справі про адміністративне правопорушення від 08.12.2020 року справа №950/212520 провадження №3/950/974/20 вбачається, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно відповідача ОСОБА_2 , останній був визнаний винуватим у тім, що 06.11.2020 року о 16 год. 42 хв., в м. Лебедині на вул. Першогвардійській, керуючи автомобілем ВАЗ 21033 д.н. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху та здійснив наїзд на велику рогату худобу (корову), яка належить ОСОБА_1 , внаслідок ДТП спричинені матеріальні збитки. В судовому засіданні притягнутий визнав свою вину у вчиненні правопорушення в повному обсязі (а.с. 26).
З протоколу огляду місця пригоди з додатком: схемами та фотографіями та довідкою про результати розгляду матеріалів ЄО Лебединського ВП від 06.11.2020 року №5256 вбачається, що місцем дорожньо-транспортної пригоди є перехрестя вулиць Першогвардійська, Петропавлівська, Карпова, поблизу дитячого садка «Ромашка», автомобіль ВАЗ 21033 д.н. НОМЕР_1 знаходиться за межами проїзної істини дороги та має механічні пошкодження переднього бампера праворуч, корова знаходиться на межі асфальтованої частини проїзної частини дороги, відсутній правий ріг. Також на дорозі є сліди гальмування, які правим слідом межують з місцем знаходження корови та мають довжину 14,74 м.
Допитаний у судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_3 пояснив, що  в той день, їх викликали на виклик, коли сталася ДТП з коровою, вони відразу приїхали на місце та побачили, що на дорозі лежала корова, яка була без рогу, а права задня нога була поламана, оскільки було видно кістку, корова знаходилась на проїзній частині, але по тім перейшла. Автомобіль мав ушкодження бамперу та правої частини, які були не значними.
Допитаний у судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_4 пояснив, що він займається скупівлею худоби на м`ясо, в той день йому привезли корову, лебединської породи, її вага була близько 500 кг, за отримане м`ясо він віддав позивачці 7800грн. У корови була зламана права задня нога, був відкритий перелом, також відсутній ріг. Перелом був на рівні бампера автомобіля ВАЗ.
Відповідно до паспорту великої рогатої худоби серія НОМЕР_2 , виданого 27.04.2012 року Державним підприємством «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин», власником корови з 07.10.2016 року є ОСОБА_1 . Дата народження корови - ІНФОРМАЦІЯ_1 , стать - жіноча, порода - Лебединська, кличка - Малютка, ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 (а.с. 13).
Згідно довідки ТДВ «Племзавод «Михайлівка» від 27.01.2021 року середня варість корів, пропозиції на придбання яких надходить товариству вагою орієнтовно 500 кг/гол становить 50 грн/кг живої ваги, а відповідно вартість 1 голови становить 25000,00 грн (а.с. 14).
Відповідно до довідки ТДВ «Племзавод «Михайлівка» від 30.06.2021 року, що долучена відповідачем до апеляційної скарги, господарство реалізую корів лебединської породи вагою по ціні 50,00 грн на 1 кг, корів старше 10 років по ціні 35 грн на 1 кг (а.с. 80).
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання матеріальної шкоди іншій особі, а згідно з ч. 2 ст. 16 цього Кодексу одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Частинами першою та другою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Тобто зазначена норма передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є правовою підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди, відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Натомість потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону чи договору зобов`язана відшкодувати шкоду.
Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами.
Відповідно до положень ст.ст. 77, 79, 80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно з`ясував обставини завдання відповідачем майнової та моральної шкоди, що доводиться судовим рішенням про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності, що набрало законної сили, та правильно стягнув на користь позивачу різницю між вартість корови та сумою коштів, отриманих позивачем від реалізації туши корови. При визначенні розміру моральної шкоди, місцевим судом правильно враховано вимоги розумності і справедливості.
Доводи апеляційної скарги про наявність в діях позивача вини, внаслідок яких сталася ДТП, не заслуговують на увагу та ґрунтуються виключно на суб`єктивній думці відповідача, оскільки постановою Лебединського районного суду Сумської області від 28.12.2020 року (а.с. 12) провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення.
Надано відповідачем довідка про вартість реалізації корів не приймається до уваги, оскільки складене після постановлення судом першої інстанції оскаржуваного рішення.
Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанцій ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права та фактично зводяться до переоцінки доказів наданої судом першої інстанції без посилення на обставини, які не були враховані при вирішенні справи.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, й міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10.02.2010 року, заява №4909/04).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, суд

                                                             п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення. 
Рішення Лебединського районного суду Сумської області від 03 червня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий -                                                                                  С.С. Ткачук

Судді:                                                                                               В.І. Криворотенко

                                                                                                           Т.А. Левченко