П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  240/8737/20                     Головуючий у 1-й інстанції:  Семенюк Микола Миколайович 
          Суддя-доповідач:  Сапальова Т.В. 

05 липня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сапальової Т.В. 
суддів:  Смілянця Е. С.  Капустинського М.М.  

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  Київської митниці Держмитслужби  на  рішення   Житомирського окружного адміністративного суду  від  02 березня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київської митниці Держмитслужби про  визнання протиправним та скасування рішення, 
В С Т А Н О В И В :
у червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товару.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 02 березня 2021 року позов задоволено, а саме: визнано протиправним та скасовано рішення Київської митниці Держмитслужби від 08.01.2020 № UA100000/2020/300004/1 про коригування митної вартості товару; визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA101070/2019/00550; стягнуто судовий збір.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив про те, що позивач в митній декларації в графі 43 сам визначив резервний метод визначення митної вартості товару « 6». Крім того, поданих позивачем документів недостатньо для підтвердження всіх складових митної вартості автомобіля.
25 травня 2021 року до Сьомого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу. 
26 травня 2021 року до Сьомого апеляційного адміністративного суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги без участі позивача та його представника.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.05.2021 вирішено проводити апеляційний розгляд в порядку письмового провадження
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити в задоволенні позову, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що 16.12.2019 позивачем придбано у нерезидента транспортний засіб - легковий автомобіль марки Peugeot, що був в експлуатації, ідентифікаційний номер кузова - НОМЕР_1 , тип двигуна дизель, об`єм двигуна 1560 см3, календарний рік виготовлення - 2014 (т. 1 а.с. 235-238), за ціною 3100 ЕUR, що підтверджується Договором купівлі (т. 1 а.с. 235).
З метою здійснення митного оформлення товару декларантом подано митному органу митну декларацію №UA100530/2019/076419 (т. 2 а.с. 36), у якій визначено вартість транспортного засобу в розмірі 3100 Євро (т. 1 а.с.349-350) та вказано "6" метод визначення митної вартості.
На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації №UA100530/2019/076419 (т. 2 а.с. 36) митної вартості транспортного засобу та обраного методу її визначення разом з декларацією, за наслідками проведених консультацій, декларант надав митному органу документи, які посвідчують підстави придбання товару, його кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування, а саме: рахунок-фактура; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA205110/2019/201012 від 23.12.2019, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 30.01.2014, довідку про транспортні витрати, висновок № 3/2 автотоварознавчого дослідження від 06.01.2020, що не заперечується відповідачем.
08.01.2020 відповідач прийняв рішення №UA101000/2020/300004/1 (т. 2 а.с. 64) про коригування митної вартості товарів, яким збільшено митну вартість ввезеного автомобіля у розмірі 6550 Євро, в якому зазначено, що методи 2а і 2б не можуть бути застосовані у зв`язку з відсутністю цінової інформації на ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методи 2в і 2г - у зв`язку з відсутністю основи для віднімання та додавання вартості. Митна вартість визначена за резервним методом, із врахуванням обмежень, передбачених ч. 3 ст. 64 Митного кодексу України, яка ґрунтується на раніше визнаних (визначених) органами доходів та зборів митних вартостях митної декларації від 27.11.2019 №UA204010/2019/244790 з дотриманням принципів і критеріїв, визначених Угодою про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, та враховуючи дані про вартість оцінюваного автомобіля із програмного продукту становить 6550,00 Євро/шт.
За наслідками прийняття вказаного рішення відповідачем видано картку відмови у митному оформленні випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA1100530/2020/00011 (т. 2 а.с. 66), в якій зазначено, що митна декларація не може бути оформлена, оскільки заявлена декларантом митна вартість товару не підтверджена документально, на письмову вимогу митного органу не надано додаткових документів, які підтверджують заявлену митну вартість.
Не погодившись з рішенням відповідача про коригування митної вартості, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач надав усі наявні та достатні документи, передбачені Митним кодексом України, необхідні для визначення митної вартості, які містять повну інформацію про митну вартість та її складові.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції по суті заявлених позовних вимог, виходячи з наступного.
Згідно зі ст.49 Митного кодексу України (далі - МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ч.1 ст.53 МК України  у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Згідно з ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідно до ч.1 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Отже, чинне законодавство покладає обов`язок доведення заявленої митної вартості товару на декларанта. При цьому митний орган, у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою або суперечливістю поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено тощо.
Згідно з рішенням про коригування митної вартості від № UA 100000/2020/300004/1 від 08.01.2020 висновок № 3/2 автотоварознавчого дослідження від 06.01.2020 року не може бути використано для підтвердження заявленої митної вартості у зв`язку із наступним: відомості про об`єм та характер пошкоджень, що були виявлені при огляді досліджуваного автомобіля (Таблиця 4), не відповідають відомостям про наявність пошкоджень автомобіля під час укладання договору купівлі-продажу (рахунок-фактура від 16.12.2019), під час перетину митного кордону України (акт митного огляду № UА205110/2019/201012, складений в зоні діяльності Волинської митниці ДФС), в зоні діяльності Житомирської митниці ДФС (акт митного огляду UА100530/2019/076419 від 24.12.2019). Зазначені у Висновку № 3/2 автотоварознавчого дослідження від 06.01.2020 року пошкодження вплинули на розрахунок ринкової вартості автомобіля у бік її зменшення. Разом з тим, товаросупровідні документи та акти огляду транспортного засобу не підтверджують факту існування таких пошкоджень на момент купівлі транспортного засобу, а також їх існування на момент митного оформлення. Обсяг ремонтних робіт, що був визначений у ремонтній калькуляції № 204 від 05.01.2020 р., не відповідає обсягу пошкоджень, що зазначені у Таблиці № 4 (двері зняти/встановити, сидіння зняти/встановити, паси безпеки зняти/встановити, повітряний фільтр зняти/встановити, паливний бак зняти/встановити тощо).
Оцінюючи доводи апеляційної скарги щодо недостатності поданих позивачем документів для підтвердження всіх складових митної вартості автомобіля, колегія суддів виходить з наступного.
Згідно з ч.ч. 1-3 статті 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
2) другорядні:
а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;
б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;
в) на основі віднімання вартості;
г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);
ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
За змістом ч.ч. 4, 5 ст. 58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Аналіз наведених законодавчих норм дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України.
Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.
Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.
З матеріалів справи встановлено, що разом із митною декларацією позивач подав митному органу договір купівлі-продажу (митницею зазначено, як рахунок-фактуру) від 06.12.2019 (т. 1 а.с. 63, 116, 159); акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA 205110/2019/201012 від 23.12.2019 (т. 1 а.с. 119-120); свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 30.01.2014 (т.1 а.с. 158); сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу від 23.12.2019 №UA.009.184568 (т. 1 а.с.84); паспорт громадянина України; висновок автотоварознавчого дослідження з додатками від 06.01.2020 №3/2 (т.1 а.с.121-134).
Згідно з договором купівлі-продажу (т. 1 а.с. 116,159) ОСОБА_2 придбав у ARVAL SERVISE LEASE ITALIA SPA автомобіль за 3100 євро. Доказів оплати вказаного автомобіля у розмірі 3100 євро позивачем не надано.
Згідно з наданим позивачем договором купівлі-продажу не визначено особи продавця, міститься підпис без ідентифікації особи. Відповідно до умов зазначених в договорі, автомобіль придбано в Італії, проте переклад цього документу, долучений до матеріалів справи здійснено із польської мови. Крім того, жодного штампу, печатки зазначений документ не містить. Не містить документ інформації про спосіб оплати, будь-яких банківських рахунків тощо. З наданих позивачем матеріалів не можливо встановити, яким чином було здійснено оплату товару, у якому розмірі, хоча продавцем є юридична особа. Жодного іншого документа, крім договору купівлі-продажу надано не було. При митному оформленні не було подано і декларації країни експорту.
Разом із тим, колегія суддів наголошує, що позивачем не було надано банківських платіжних документів чи будь яких інших документів, що підтверджують факт оплати транспортного засобу.
Тобто, серед наданих до митного оформлення документів в порушення п.4 ч.2 ст.53 та ст.368 МК України відсутні платіжні (або банківські) документи, що підтверджують факт оплати (підтвердження ціни, що фактично сплачена, оцінюваного транспортного засобу покупцем (будь-які чеки, що свідчать про оплату задекларованої суми вартості).
При цьому заявлена в митній декларації вартість автомобіля складає також 3100 євро, тобто, позивач вказав митну вартість задекларованого товару за основним методом – за ціною договору (контракту).
Водночас, в митній декларації №UA100530/2020/000967 (т.1 а.с. 142) метод визначення митної вартості в графі 43 вказано « 6», що відповідає резервному методу визначення митної вартості товару.
Згідно з положеннями п.5 ч. 10 ст. 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.
З матеріалів справи встановлено, що відповідно до довідки витрати на транспортування автомобіля складають 100 євро, проте довідка складена в довільній формі самим позивачем, однак не місить підпису останнього (т. 2 а.с. 41). Вказана довідка виписана позивачем – ОСОБА_1 і не містить розрахунку вартості витраченого пального або інших витрат, пов`язаних з транспортуванням автомобіля з Австрії до України.
Крім того, ОСОБА_1 не надав платіжних документів, які підтверджують оплату вартості доставки транспортного засобу в сумі 100 євро під час митного оформлення, зокрема, на пропозицію митного органу.
Оцінюючи надані у справі докази суд апеляційної інстанції, вважає, що митним органом обґрунтовано не використано для підтвердження заявленої митної вартості Висновок №3/2 автотоварознавчого дослідження від 06.01.2020 (т. 1 а.с. 243-256), враховуючи наступне.
Так, Висновок № 3/2 автотоварознавчого дослідження від 06.01.2020 року містив відомості про об`єм та характер пошкоджень, що були виявлені при огляді досліджуваного автомобіля (Таблиця 4), які не відповідали відомостям про наявність пошкоджень автомобіля під час укладання договору купівлі-продажу (рахунок-фактура від 16.12.2019), під час перетину митного кордону України (акт митного огляду № UА205110/2019/201012, складений в зоні діяльності Волинської митниці ДФС), в зоні діяльності Київської митниці Держмитслужби (акт митного огляду № UА 100530/2019/076419 від 24.12.2019). Зазначені у Висновку № 3/2 автотоварознавчого дослідження від 06.01.2020 року пошкодження вплинули на розрахунок ринкової вартості автомобіля у бік її зменшення. Разом з тим, товаросупровідні документи та акти огляду транспортного засобу не підтверджують факту існування таких пошкоджень на момент купівлі транспортного засобу, а також їх існування на момент митного оформлення.
В акті митного огляду, складеного в зоні діяльності Волинської митниці Держмитслужби, а саме в додатковому аркуші до акту, в полі "наявні пошкодження, ознаки експлуатації" зазначено: ЛФП (лакофарбове покриття) подряпини, сколи. Акт містить підпис позивача ОСОБА_1 .
Обсяг ремонтних робіт, що був визначений у ремонтній калькуляції № 204 від 05.01.2020 р., яка є невід`ємною частиною Висновку, не відповідав обсягу пошкоджень, що зазначені у Таблиці № 4 (двері зняти/встановити, сидіння зняти/встановити, паси безпеки зняти/встановити, повітряний фільтр зняти/встановити, паливний бак зняти/встановити тощо).
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що подані позивачем документи не містили всіх відомостей, що  підтверджують числові значення всіх складових митної вартості товарів, передбачених частиною десятою статті 58 МК України, тому у відповідача були підстави для прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості.
Оцінюючи дії відповідача щодо коригування митної вартості за резервним методом, колегія суддів виходить з наступного.
Згідно з ч.ч.5-8 ст.57 МК України у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями    статей 59    і    60    цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до    статті 62    цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до    статті 63    цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених    статтею 64    цього Кодексу.
В обґрунтування визначення вартості автомобіля за резервним методом відповідач зазначив про те, що методи 2а і 2б не можуть бути застосовані у зв`язку з відсутністю цінової інформації на ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методи 2в і 2г - у зв`язку з відсутністю основи для віднімання та додавання вартості. 
Таким чином, митна вартість визначена за резервним методом, із врахуванням обмежень, передбачених ч. 3 ст. 64 Митного кодексу України, яка ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митній вартості схожого транспортного засобу за МД від 27.11.2019 № UA204010/2019/244790, виходячи з критеріїв: легковий автомобіль марки «PEUGEOT», модель 2008, робочий об`єм циліндрів - 1560 см3, колісна формула – 4х2, бувший у використанні, календарний рік виготовлення-2014, модельний рік виготовлення – 2014, і вартість складає - 6550,00 євро за одиницю з дотриманням принципів і критеріїв, визначених Угодою про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.
Тобто, митна вартість задекларованого транспортного засобу визначена за раніше відкоригованою вартістю аналогічного автомобіля згідно з митною декларацією №UA100000/2020/300004/1 (т. 1 а.с.153-154) і становить 6550,00 євро.
Зазначені обставини у поєднанні із іншими доводами контролюючого органу щодо заявленої до митного оформлення ціни товару без належного підтвердження з боку позивача ціни та оплати товару свідчать про обґрунтованість висновку митного органу щодо наявності підстав для коригування митної вартості товару.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що відповідачем надано суду належні та допустимі докази того, що подані позивачем документи не дозволяли митному органу у належний спосіб перевірити числове значення складових митної вартості товарів та відомості щодо їх ціни, тому рішення про коригування митної вартості товарів № UA 100000/2020/300004/1 від 08.01.2020 відповідає вимогам чинного законодавства, а тому є правомірним та не підлягає скасуванню.
У зв`язку з цим колегія суддів встановила, що доводи апеляційної скарги ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю підтверджуються встановленими у справі обставинами.
Висновки суду першої інстанції по суті спору не відповідають встановленим у справі обставинам, що призвело до неправильного її вирішення, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити в задоволенні позову.
Відповідно до      статті 317 КАС України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Оскільки за приписами статті 139 КАС України законодавець пов`язує право позивача на відшкодування судових витрат з фактом задоволення позову, тому у даному випадку заявлені позивачем до відшкодування судові витрати не підлягають стягненню з відповідача.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби задовольнити  повністю.
Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 02 березня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення скасувати, прийняти нову постанову.
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю. 
 Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України.
Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий	 	 	Сапальова Т.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Смілянець Е. С.    Капустинський М.М.