ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2021 р.	Справа № 440/7720/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Калиновського В.А.,
Суддів: Макаренко Я.М. ,  Кононенко З.О. ,
за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 16.04.2021, головуючий суддя І інстанції: І.Г. Ясиновський, м. Полтава по справі № 440/7720/20
          за позовом            ОСОБА_1  
          до           Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області                   
          про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, в якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області про відсутність їх повноважень щодо працевлаштування ОСОБА_1 , з урахуванням переважного права передбаченого пунктом 14 статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту," оформлене листом від 14.12.2020 року за № М 842 115/12/01/09-2020;
- зобов`язати управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області працевлаштувати, з урахуванням переважного права передбаченого пунктом 14 статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту," на рівнозначну або вищу посаду в межах населеного пункту попереднього місця проходження служби та проживання ОСОБА_1 з 21 листопада 2019 року;
- зобов`язати управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області перерахувати і виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу у відповідності до наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року №260 з урахуванням висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 26 лютого 2020 року у справі № 806/1914/17, та здійснити виплату суми недоплаченої частини грошового забезпечення з урахуванням раніше виплаченої суми з 07.11.2015 по 07.01.2019;
- зобов`язати управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , грошове забезпечення за час проходження публічної служби у відповідності до наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року №260 з урахуванням висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 26 лютого 2020 року у справі № 806/1914/17, з 08.01.2019 по 20.11.2019;
- зобов`язати управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , грошове забезпечення за час вимушеного прогулу у відповідності до наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року № 260 з урахуванням висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 26 лютого 2020 року у справі № 806/1914/17, з 27.05.2020 по день працевлаштування;
- стягнути з управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду завдану рішенням виданого у формі наказу управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області № 625 о/с від 06.11.2015 року в сумі 1000000 (один мільйон);
- стягнути з управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду завдану рішенням виданого у формі наказу управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області № 705 о/с від 06.12.2018 року в сумі 2000000 (два мільйони);
- стягнути з управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду завдану рішенням виданого у формі наказу управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області № 715 о/с від 20.11.2019 року в сумі 3000000 (три мільйони).
Ухвалою суду від 28.12.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі 440/7720/20 за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області  про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.  
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 16.04.2021 року закрито провадження у справі № 440/7720/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області  про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - в частині вимог стосовно стягнення з управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду: завдану рішенням виданого у формі наказу управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області № 625 о/с від 06.11.2015 року в сумі 1000000 (один мільйон); завдану рішенням виданого у формі наказу управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області № 705 о/с від 06.12.2018 року в сумі 2000000 (два мільйони); завдану рішенням виданого у формі наказу управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області № 715 о/с від 20.11.2019 року в сумі 3000000 (три мільйони).
Роз`яснено позивачеві, що повторне звернення до суду з цією самою позовною заявою не допускається.
Роз`яснено позивачеві право звернутися із вказаними позовними вимогами в порядку цивільного судочинства.
Не погодившись з  ухвалою суду  першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану ухвалу, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
В  обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на те, що ухвала про закриття провадження у справі є незаконною та такою, що підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи та неправильного застосування норм матеріального права шляхом неправильного тлумачення закону. Зазначив, що нормами процесуального права передбачено право позивача пред`явити позов до кількох відповідачів, об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами. Об`єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права та запобігти можливості ухвалення різних рішень за однакових обставин.
Вказав на те, що його основною вимогою є визнання протиправним та скасування рішення ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області про відсутність їх повноважень щодо працевлаштування ОСОБА_1 , з урахуванням переважного права передбаченого пунктом 14 статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" оформлене листом від 14.12.2020 року за              № М 842 115/12/01/09-2020. Похідною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).  Основною умовою такого розгляду є те, щоб така вимога була заподіяна (похідною) протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин і якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.
Зазначив, що як основна так і похідні вимоги про стягнення завданої моральної шкоди по справі № 440/7720/20 одного характеру публічно-правового спору, заподіяні позивачу протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень одного й того самого відповідача. Таким чином, вважає, що вимоги про стягнення моральної шкоди є законними та повинні бути розглянуті в межах даної справи разом із вимогами про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії. 
В судове засідання сторони не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином. Позивач надав до суду клопотання про розгляд його апеляційної скарги без його участі. 
Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, справа розглядається за відсутності сторін. 
Згідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, колегія суддів, враховуючи неявку у судове засідання всіх учасників справи,  вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.
Колегія  суддів,  заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали  справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Суд першої інстанції, закриваючи провадження в частині вимог стосовно стягнення з управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 моральної шкоди: завданої рішенням виданим у формі наказу управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області № 625 о/с від 06.11.2015 року в сумі 1000000 (один мільйон); завданої рішенням виданим у формі наказу управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області № 705 о/с від 06.12.2018 року в сумі 2000000 (два мільйони); завданої рішенням виданим у формі наказу управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області № 715 о/с від 20.11.2019 року в сумі 3000000 (три мільйони), виходив з того, що вимоги в цій частині підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства та не належать до юрисдикції адміністративного суду.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Згідно з приписами пунктів 1, 2 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.
Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
Відповідно до пункту 3 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України  підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Згідно з пунктом 9 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
За змістом статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Відповідно до ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Відповідно до частин 1, 5, 6 статті 21 КАС України позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою. Вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства. Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.
З матеріалів справи вбачається, що  позивачем пред`явлено вказані вище позовні вимоги, в частині стягнення моральної шкоди, з мотивів видання відповідачем наказів № 625 о/с від 06.11.2015, № 715 о/с від 20.11.2019, що в свою чергу були предметом розгляду в адміністративних справах 816/42/16 та № 440/101/20 відповідно. Крім того, в матеріалах справи відсутні відомості про наказ № 705 о/с від 06.12.2018. Враховуючи можливу описку в цій частині суд допускає вірогідність, що позивачем мався на увазі наказ № 709 від 06.12.2018, що був предметом розгляду справи  № 816/1861/17.
Протиправним винесенням таких наказів, за твердженням позивача, йому заподіяно моральну шкоду. Однак, суд звертає увагу на те, що у справі яка розглядається не заявлено вимог про визнання таких наказів протиправними, тобто публічно-правового спору в цій частині у цій справі не має, що в свою чергу позбавляє права адміністративний суд вирішувати вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями.
Отже, вимога про стягнення з управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 моральної шкоди: завданої рішенням виданим у формі наказу управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області № 625 о/с від 06.11.2015 року в сумі 1000000 (один мільйон); завданої рішенням виданим у формі наказу управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області № 705 о/с від 06.12.2018 року в сумі 2000000 (два мільйони); завданої рішенням виданим у формі наказу управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області № 715 о/с від 20.11.2019 року в сумі 3000000 (три мільйони) - підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та не належить до юрисдикції адміністративного суду.
Таким чином, враховуючи, що публічні правовідносини у даній справі є відмінними від тих, з приводу яких заявлено моральну шкоду, у свою чергу, публічно правові спори, в аспекті яких заявлено відшкодування моральної шкоди, вже вирішено в інших справах, в рамках даної справи вказані позовні вимоги не можуть бути розглянуті. 
Правовідносини щодо стягнення моральної шкоди, за вищевказаних обставин, враховуючи обґрунтування позивача, повинні бути вирішені відповідним місцевим загальним судом в порядку, передбаченому ЦПК України.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 238 КАС України, суд закриває провадження у справі: якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції що провадження у даній справі в частині позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди підлягає закриттю.
Беручи до уваги приписи статті 239 КАС України, суд роз`яснює позивачу про можливість звернення з цього приводу з відповідним позовом до місцевого загального суду в порядку, передбаченому ЦПК України.
Отже, колегія суддів переглянувши ухвалу суду першої інстанції, вважає, що при її прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.
Керуючись принципом верховенства права, гарантованим статтею 8 Конституції України та статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд на підставі статті 17 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” застосовує практику Європейського суду з прав людини як джерело права. 
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі “Hirvisaari v. Finland” від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі “Ruiz Torija v. Spain” від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.  Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. 
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Полтавського окружного адміністративного суду від 16.04.2021 року по справі № 440/7720/20 прийнята з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для її скасування не виявлено.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 16.04.2021 по справі                           № 440/7720/20  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		В.А. Калиновський	
Судді	   	Я.М. Макаренко    З.О. Кононенко   	
Повний текст постанови складено  01.07.2021 року