Постанова
Іменем України
 
22 липня 2021 року
м. Київ
 
справа № 187/246/16-ц
провадження № 61-23037св19
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Стрільчука В. А., Фаловської І. М., 
учасники справи:
позивачі (відповідачі за зустрічним позовом): ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
відповідач (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_3 , законний представник ОСОБА_4 ,
треті особи: приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу Огнєва Надія Олександрівна, державний нотаріус Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Бурдік Світлана Станіславівна,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу адвоката Стребіж Анни Олегівни в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2018 року у складі судді Іщенко І. М. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 листопада 2019 року у складі колегії суддів: Куценко Т. Р., Демченко Е. Л., Макарова М. О.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У березні 2016 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про визначення часток у праві спільної сумісної власності, визнання нерухомого майна спадковим майном, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.
Позовна заява мотивована тим, що 10 вересня 1983 року між їхніми батьками, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 укладений шлюб. За час шлюбу батьками за спільні кошти придбано спільне майно, а саме: земельна ділянка площею 0,0498 га, яка розташована в садовому товаристві «Овочівник» Єлизаветівської сільради Петриківського району Дніпропетровської області, яка була зареєстрована на ім`я батька ОСОБА_6 . У 2009 році на зазначеній земельній ділянці збудований садовий будинок. 
ОСОБА_5 15 березня 2010 року складений заповіт, яким вона все своє майно, що їй належить на день смерті заповіла позивачам в рівних частках. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла та позивачі отримали за заповітом від матері грошові кошти, право власності на квартири в містах Дніпродзержинську та Полтаві. 
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер їх батько ОСОБА_6 , після смерті якого відкрилась спадщина на його майно. Позивачі звернулись до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_6 , у тому числі на частку матері ОСОБА_5 яку вона набула за життя у спільній сумісній власності в період шлюбу із ОСОБА_6 , а саме на частку садового будинку, однак їм було відмовлено в вчинені нотаріальної дії, так як право власності зареєстровано тільки за батьком ОСОБА_6 .
Позивачі, уточнивши позов, просили суд визнати спадковим майном ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Ѕ частку земельної ділянки площею 0,0498 га та садового будинку АДРЕСА_1 , визнати за ними право власності за заповітом після смерті матері ОСОБА_5 на ј частку вказаної земельної ділянки та садового будинку.
У липні 2016 року ОСОБА_3 звернулась із зустрічним позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на 1/2 частину нерухомого майна як на частку в спільній сумісній власності.
Зустрічний позов мотивований тим, що вона з січня 2010 року до 10 серпня 2013 року проживала разом із ОСОБА_6 без реєстрації шлюбу в АДРЕСА_2 в квартирі, яка належить їй на праві власності, вони були пов`язані спільним побутом, між ними склались відносини притаманні подружжю, незважаючи на те, що ОСОБА_6 перебував в шлюбі із ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
У період сумісного проживання з ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народилась донька ОСОБА_4 . З початку січня 2010 року, мешкаючи з ОСОБА_6 на сумісні кошти та сімейні заощадження вони почали будувати садовий будинок на земельній ділянці площею 0,0498 га, яка розташована в садовому товаристві «Овочівник» Єлизаветівської сільради Петриківського району Дніпропетровської області. 
У лютому 2011 року була затверджена поштова адреса садового будинку та 14 вересня 2012 року ОСОБА_6 отримав свідоцтво про право власності на садовий будинок № НОМЕР_1 в садовому товаристві «Овочівник». У 2012 році вони разом із донькою ОСОБА_7 та ОСОБА_6 переїхали до побудованого садового будинку, вели сумісне господарство, придбали техніку, меблі та інші речі для побуту на спільні кошти, проживали разом у вказаному садовому будинку. 
ОСОБА_3 вважала, що цей будинок та земельна ділянка є спільною сумісною власністю її та ОСОБА_6 , 10 серпня 2013 року вона зареєструвала шлюб із ОСОБА_6 , а ІНФОРМАЦІЯ_4 її чоловік ОСОБА_6 помер. 
Просила суд встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_6 в період з січня 2010 року до 10 серпня 2013 року, визнати об`єктом спільної сумісної власності подружжя садовий будинок та визнати за нею право власності на Ѕ частку садового будинку АДРЕСА_1 .
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2018 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено частково.
Визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 в рівних частках земельну ділянку площею 0,0498 га (кадастровий номер 1223780800-01-300-0110) для ведення садівництва, розташованої в садовому товаристві «Овочівник» Єлизаветівської сільради Петриківського району Дніпропетровської області.
Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 на ј частку земельної ділянки (кадастровий номер 1223780800-01-300-0110) для ведення садівництва , площею 0,0498 га розташованої в садовому товаристві «Овочівник» Єлизаветівської сільради Петриківського району Дніпропетровської області.
Визнано за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 на ј частку земельної ділянки (кадастровий номер 1223780800-01-300-0110) для ведення садівництва, площею 0,0498 га розташованої в садовому товаристві «Овочівник» Єлизаветівської сільради Петриківського району Дніпропетровської області.
У решті позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено.
У позовних вимогах ОСОБА_3 відмовлено.
Стягнуто із ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 1 703,94 грн на користь ОСОБА_1 .
Стягнуто із ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 1 841,70 грн на користь ОСОБА_2 .
Судові витрати в розмірі 4 173,35 грн покладено на ОСОБА_3 .
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що у частині вирішенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання спадковим майном подружжя ОСОБА_8 садового будинку АДРЕСА_1 , суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати спадковим майном ОСОБА_5 1/2 частину садового буднику № НОМЕР_1 , так як на час її смерті садовий будинок не був спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_8 .
У позивачів відсутнє право на визнання права власності за заповітом після смерті матері ОСОБА_5 на ј частку вказаного садового будинку, розташованого в с/т «Овочівник». 
Позивачі як спадкоємці першої черги мають право на отримання свідоцтва на спадщину за законом на частку садового будинку № НОМЕР_1 після смерті їх батька ОСОБА_6 .
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 12 листопада 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що рішення суду оскаржено у частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , та відповідно до частини першої статті 303 ЦПК України в іншій частині колегією суддів не перевірялося. При вирішенні справи в частині позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суд першої інстанції правильно визначив характер правовідносин між сторонами, вірно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
У касаційній скарзі, поданій у грудні 2019 року до Верховного Суду, адвокат Стребіж А. О. в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та рішення суду першої інстанції в частині вирішення позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 27 грудня 2019 року відкрито касаційне провадження, витребувано справу з суду першої інстанції, надіслано учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснено їм право подати відзив на касаційну скаргу. 
У січні 2020 року справа надійшла до Верховного Суду.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга мотивована тим, що садовий будинок побудовано у 2009 році та технічний паспорт не містить інформації про добудову, перебудову або реконструкцію цього судового будинку за період з 2009 до 2011 року; суди не взяли до уваги, що в декларації про готовність об`єкта до експлуатації зазначено про закінчення будівництва об`єкта у 2009 році; судам необхідно було встановити час побудови будинку, а не час реєстрації права власності; на момент смерті ОСОБА_5 будівництво будинку було завершено, а тому вона мала право на Ѕ частину цього будинку, яка також увійшла до складу спадщини.
Відзив на касаційну скаргу не надходив.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Суд установив, що 10 вересня 1983 року укладений шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 (свідоцтво про укладення шлюбу, а. с. 16 т. 1). 
У подружжя народилося двоє дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а. с. 19 т. 1).
У період шлюбу, а саме 10 серпня 2009 року ОСОБА_6 купив земельну ділянку площею 0,0498 га, (кадастровий номер 1223780800-01-300-0110) з цільовим призначенням для ведення садівництва в садовому товаристві «Овочівник» Єлизаветівської сільради Петриківського району Дніпропетровської області, що підтверджується договором купівлі-продажу укладеним між ОСОБА_10 та ОСОБА_6 та державним актом на праві власності на земельну ділянку, виданим на ім`я ОСОБА_10 (а. с. 13, 14 т. 1).
ОСОБА_5 15 березня 2010 року заповідала позивачам - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних частках на все те, що буде належить їй на день смерті і на що за законом вона матиме право (а. с. 20 т. 1).
ОСОБА_5   ІНФОРМАЦІЯ_1 померла (а. с. 20 т. 1).
ОСОБА_11 та ОСОБА_2 звернулись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері ОСОБА_5 і отримали свідоцтва на право на спадщину по заповіту в березні та червні 2011 року на грошові внески та квартири, розташовані в м. Дніпродзержинську та м. Полтава (а. с. 22-24 т. 1).
На земельній ділянці в садовому товаристві «Овочівник» на території Єлизаветівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області ОСОБА_6 був самочинно збудований садовий будинок А-1 загальною площею 85,6 кв. м, який складався із господарського блоку Б-1, альтанки В-1 та навісу Г-1 і який був побудований у 2009 році, що підтверджується записом в технічному паспорті (а. с. 161 т. 1), але в подальшому було самовільно добудований 1 та 2 поверхи, що підтверджується фото доказами (а. с. 61-62 т. 2), підведений газ та електроенергія, що не заперечувалось сторонами в суді та підтверджено поясненнями свідків.
Садовий будинок відповідно до висновку судового експерта від 12 липня 2017 року складається із двох поверхів: на 1-му поверсі побудовані коридор, прихожа, їдальня, кухня, кімната, санвузол, кладова на загальну площу 43,2 кв. м; на 2-му поверсі побудовані коридор, кабінет, кімната на зальну площу 42,4 кв. м (а. с. 235 т. 1).
ОСОБА_6 укладено договори підряду (рахунки від 15 липня 2011 року (а. с. 43, 70 т. 2) та сплачено грошові кошти за проведення наружної електричної сітки (а. с. 40, 41, 71, 72 т. 2), будинок підключений до газопроводу (а. с. 36 т. 2), 17 серпня 2012 року споживачем ОСОБА_6 укладений договір на газопостачання (а. с. 46 т. 2), садовий будинок підключений 09 листопада 2011 року до електричної мережі (а. с. 74 т. 2) відповідно до проекту електропостачання від 2011 року (а. с. 77 т. 2).
Рішенням Єлизаветівської сільради Петриківського району Дніпропетровської області від 11 лютого 2011 року затверджена поштова адреса садового будинку в садовому товаристві « Овочівник » як ділянка № НОМЕР_1 (а. с. 157 т. 1).
Відповідно до декларації про готовність об`єкта до експлуатації, а саме: садового будинку (літ. А-2), господарського блоку (літ. Б-1), альтанки (літ. В-1), навісу (літ. Г-1), який розташований на території ділянки № НОМЕР_1 садового товариства « Овочівник », датою реєстрації готовності об`єкта до експлуатації вказано 17 серпня 2012 року за № ДЛ18212143895 (а. с. 192 т. 1) і вказану дату суд вважав прийняттям органом державного архітектурно-будівельного контролю будинку до експлуатації (а. с. 192 т. 1).
Рішенням Виконавчого комітету Єлизаветівської сільської ради Петриківського району 20 серпня 2012 року вирішено ОСОБА_6 дозволити подальшу експлуатацію садового будинку та Обласному комунальному підприємству «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» оформити свідоцтво про право власності на садовий будинок (а. с. 188 т. 1).
ОСОБА_6 14 вересня 2012 року отримав свідоцтво на право власності на садовий будинок № НОМЕР_1 загальною площею 85,6 кв. м, який розташований в садовому товаристві «Овочівник» Єлизаветівської сільради Петриківського району, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав (а. с. 181 т. 1) та рішенням Обласного комунального підприємства «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» про державну реєстрацію прав від 14 вересня 2012 року (а. с. 182 т. 1).
ОСОБА_6 , вже після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 дружини ОСОБА_5 , а саме через два роки, 17 серпня 2012 року оформив в законному порядку прийняття садового будинку в експлуатацію, а потім право власності на нього.
ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а. с. 11 т. 1).
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Відповідно до пункту 2 розділу II «Перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. 
Частиною другою статті 389 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Відповідно до статті 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема сукупність речей, а також майнові права та обов`язки, при цьому майнові права визнаються речовими правами.
Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).
Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.
Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на нерухоме майно, то спадкоємець також не набуває права власності в порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.
Згідно з частиною другою статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Відповідно до частини третьої статті 331 ЦК України до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).
Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
За положеннями пункту 2 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461 (далі - Порядок № 461), прийняття в експлуатацію об`єктів, що належать до І-ІІІ категорії складності, та об`єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією України та її територіальними органами поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації.
Відповідно до пункту 11 Порядку № 461, датою прийняття в експлуатацію об`єкта є дата реєстрації декларації або видачі сертифіката.
Встановивши, що за життя ОСОБА_5 не набула права власності на нерухоме майно (садовий будинок), суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що у позивачів відсутнє право на визнання права власності за заповітом після смерті матері на ј частку вказаного садового будинку, розташованого в садовому товаристві « Овочівник ».
Доводи касаційної скарги про те, що садовий будинок було побудовано у 2009 році та технічний паспорт не містить інформації про добудову, перебудову або реконструкцію цього судового будинку за період з 2009 до 2011 року; суди не взяли до уваги, що в декларації про готовність об`єкта до експлуатації зазначено про закінчення будівництва об`єкта у 2009 році; судам необхідно було встановити час побудови будинку, а не час реєстрації права власності; на момент смерті ОСОБА_5 будівництво будинку було завершено, а тому вона мала право на Ѕ частину цього будинку, яка також увійшла до складу спадщини, висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції згідно зі статтею 400 ЦПК України.
Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Наведене передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вмотивованості висновків судів попередніх інстанцій, Верховний Суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені у касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду.
Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та постанову суду апеляційної інстанції - без змін.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу адвоката Стребіж Анни Олегівни в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2018 року у частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення часток у праві спільної сумісної власності, визнання нерухомого майна спадковим майном, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 листопада 2019 року залишити без змін. 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
  Судді:  	  С. Ю. Мартєв     В. А. Стрільчук     І. М. Фаловська