П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 600/215/21-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Анісімов О.В.   
Суддя-доповідач -  Залімський І. Г.   
12 серпня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Залімського І. Г. 
суддів:  Сушка О.О.  Мацького Є.М. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 21 квітня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання дій протиправними, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, в якому просив суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, щодо відмови в зарахуванні до стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, для призначення пенсії за вислугу років у відповідності до п. “е” статті 55 Закону України “Про пенсійне забезпечення” період його навчання;
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо не виплати ОСОБА_1 , грошової допомоги, передбаченої п.7-1 Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати період його навчання з 01.09.1980 р. по 01.07.1985 р. у Чернівецькому державному університеті в стаж, який дає право на призначення пенсії за вислугу років у відповідності до п. “е” статті 55 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, для права на одержання грошової допомоги, передбаченої п.7-1 Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області виплатити ОСОБА_1 , грошову допомогу, яка передбачена п.7-1 Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 21.04.2021 у задоволенні позову  відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 21.04.2021 скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що враховуючи те, що позивачу призначено пенсію за віком з 22.09.2019 року, при цьому не здійснено виплату грошової допомоги, передбаченої п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Однак, позивач в період з 01.09.1980 по 01.07.1985 навчався у Чернівецькому державному університеті по спеціальності математика, де присвоєно йому кваліфікацію вчитель математики і став працювати на посаді вчитель математики, таким чином період його навчання підлягає зарахуванню до пільгового стажу роботи за спеціальністю. На переконання позивача, оскільки він має право на пенсію за вислугу років, то відповідно і має право на одержання грошової допомоги, передбаченої п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу позивача в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги. Зауважив, що зарахування до спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, часу навчання, зокрема у вищих навчальних закладах, чинним пенсійним законодавством України не передбачено. Відтак, відсутні підстави для зарахування до спеціального стажу періоду навчання ОСОБА_1 в Чернівецькому державному університеті з 01.09.1980 по 24.06.1985 та виплати грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій згідно Закону №1058-ІV.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19.07.2021, з урахуванням п.7 ч.1 ст.306, ст.307, 311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у 1980 році вступив, а в 1985 році закінчив Чернівецький орден Трудового Червоного Прапора державного університету.
З 22.09.2019 позивачу призначено пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням спеціального страхового стажу 34 роки 1 місяць, а загальний трудовий страж становить 41 рік 6 міс 29 дні.
Згідно довідок від 03.12.2020 №111, №112 Новобросковецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Сторожинецької міської ради Сторожинецького району Чернівецької області позивач з 15.08.1985 по час видачі довідок працює в даній школі на посаді вчителя математики, що також підтверджується відомостями трудової книжки ОСОБА_1 .
08.10.2020 ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Чернівецькій області із заявою про зарахування періоду його навчання до спеціального страхового стажу роботи на посадах, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та виплати грошової допомоги, передбаченої п.7-1 Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Листом №2015-1875/К-02/8-2400 від 16.10.2020 відповідач повідомив, що зарахування до спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, часу навчання, зокрема у вищих навчальних закладах, чинним пенсійним законодавством України не передбачено. Зазначено, що за документами пенсійної справи позивач працює на посаді вчителя математики, страховий стаж на якій становить 34 роки 1 місяць. У зв`язку з тим, що у позивача відсутній необхідний спеціальний страховий стаж 35 років, правових підстав для виплати одноразової грошової допомоги згідно з пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону немає.
Не погоджуючись із вказаною відмовою, позивач звернувся до суду.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що немає підстав для зобов`язання відповідача здійснити виплату позивачу грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, передбаченої пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, оскільки спеціальний стаж роботи позивача є недостатнім для здійснення вказаної виплати.
Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.
Відповідно до п. “е” статті 55 Закону України “Про пенсійне забезпечення” від 05.11.1991 №1788-XII (Закон №1788-XII) право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців.
Пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 (Закон №1058-IV) передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV визначає Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затверджений  Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191 (Порядок  №1191), відповідно до  пункту 2 якого до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені, зокрема, Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909.
Згідно із п.5 Порядку №1191 грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01.10.2011 призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
Відповідно до пункту 6 Порядку № 1191 для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно зі статтями 27 і 28 Закону №1058-IV станом на день її призначення.
Згідно з пунктом 7 Порядку №1191 виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.
Відповідно до ст.38 Закону України “Про професійну-технічну освіту” час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Встановлено, що позивач навчався Чернівецькому ордені Трудового Червоного Прапора державного університету з 01.09.1980 по 24.06.1991. Отже, статус цього навчального закладу слід визначати з огляду на законодавство, що діяло на той час.
Так, у період навчання позивача правовідносини у сфері освіти регулювалися Законом Української Радянської Соціалістичної Республіки “Про народну освіту” від 28.06.1974 №2778-VIII, згідно ст.42 якого професійно-технічні навчальні заклади є основною школою професійно-технічної освіти молоді і формування гідного поповнення робітничого класу.
Згідно ст.38 вказаного Закону особам, які закінчили професійно-технічні навчальні заклади, присвоюється відповідна кваліфікація (розряд, клас, категорія) з професії і видається атестат встановленого зразка, а тим, хто добився особливих успіхів у навчанні при зразковій поведінці, - атестат з відзнакою.
Отже, професійно-технічна освіта мала на меті підготовку кваліфікованих робітників, до яких педагоги не належать в силу самої природи педагогіки та професійно-технічної освіти.
Разом з цим, університети, відповідно до положень Закону Української Радянської Соціалістичної Республіки “Про народну освіту” (у період навчання), були віднесені до вищих навчальних закладів, тобто, університети не були закладами професійної (професійно-технічної) освіти, а тому період навчання в них не може прирівнюватись до набуття спеціального стажу працівника освіти, який надає право на пенсію за вислугу років. 
Аналогічний висновок щодо застосування вказаних норм права висловив Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 у справі № 643/11758/16-а. Так, Верховний Суд дійшов висновку, що вислуга років є видом спеціального стажу. Це період виконання особливого роду трудової діяльності або державної служби, коли до особи, яка її здійснює, пред`являють особливі вікові, освітні, а також підвищені психічні та фізичні вимоги, при тривалому виконанні якої особа втрачає відповідну професійну працездатність.
Оскільки позивач у спірний період часу навчався не у професійно-технічному навчальному закладі, а можливість зарахування часу навчання до трудового стажу, що дає право на пільги, передбачена лише щодо професійно-технічних навчальних закладів (стаття 38 Закону України “Про професійно-технічну освіту” від 10.02.1998 №103/98-ВР), відповідач правомірно не зарахував до спеціального стажу позивача час його навчання. 
Вказаний висновок суду узгоджується із правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду від 10.10.2019 у справі №676/5212/17.
З урахуванням наведеного апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що у даному випадку відсутні підстави для зобов`язання відповідача здійснити виплату позивачу грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, передбаченої пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” немає, оскільки спеціальний стаж роботи позивача не є достатнім для здійснення вказаної виплати.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції  правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.     
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 21 квітня 2021 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий	 	 	Залімський І. Г.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Сушко О.О.    Мацький Є.М.