ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 липня 2021 року
м. Харків
справа № 645/1492/20
провадження № 22-ц/818/4279/21
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Тичкової О.Ю.,
суддів - Маміна О.В., Пилипчук Н.П.
сторони справи:
позивач -  Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради
відповідач - ОСОБА_1 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11 листопада 2020 року в складі судді Алтухової О.Ю.,
УСТАНОВИВ:
16 березня 2020 року Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради (далі - УПСЗН Немишлянського району ХМР) звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 36049, 12 грн. надміру отриманих бюджетних коштів. 
Позов мотивований тим, що 19.01.2017 та 31.01.2018  ОСОБА_1 звернулася до УПЗН із заявою про призначення державної соціальної допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування. Рішенням УПЗН було призначено відповідачу допомогу на ОСОБА_2 , 2001 року народження на періоди з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року у розмірі 2206,92 грн., щомісячно, з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року у розмірі 2357,17 грн. щомісячно, ураховуючи доходи відповідача та членів його родини. 29.01.2019 відповідач звернулась для призначення допомоги на наступний період. До заяви було надано довідку з Харківського машинобудівного коледжу від 22.01.2019 року, відповідно до якої ОСОБА_2 навчається у коледжі з 01.09.2016 року. У зв`язку з чим було встановлено, що у 2017 році та у 2018 році ОСОБА_2 отримувала стипендію, про яку відповідач при зверненні до Управління не повідомила, а факт отримання стипендії впливає на розмір допомоги. Отже відбулася переплата бюджетних коштів за період з 01.01.2017 року по 31.12.2018 року, яка склала 36049,12 грн. 06.05.2019 року, 02.04.2019 року, 06.05.2019 року та 10.12.2019 року на адресу відповідача було направлено вимогу про повернення коштів. Однак відповідачем добровільно повернення коштів вчинено не було. 
Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11 листопада 2020 року позов Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради задоволено. Стягнуто з  ОСОБА_1  на користь Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради неправомірно отримані бюджетні кошти в розмірі 36049 грн. 12 коп. Стягнуто з  ОСОБА_1  на користь Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102,00 грн. 
Заочне рішення мотивовано, тим що оскільки доходи опікуваної ОСОБА_2 за період з вересня 2016 року по грудень 2017 становлять 54 591, 50 грн., а за період з січня 2018 року по грудень 2018 року - 51 968., 02 грн. та відомості про ці доходи відповідачкою приховано та не надано завчасно, наявна переплата ОСОБА_1 державної допомоги в розмірі 36 049, 12 грн відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України підлягає стягненню з відповідачки, як майнова шкода завдана неправомірними діями фізичної особи. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила заочне рішення скасувати та ухвалити нове, яким повністю відмовити в задоволенні позовних вимог.
Апеляційна скарга мотивована тим, що вона не була повідомлена про дату, час та місце слухання справи за позовом УПЗН, отримала засобами поштового зв`язку 09.12.2020 заочне рішення від 11.11.2020. Вважає, позов був пред`явлений до суду неналежним позивачем, оскільки в Єдиному державному реєстрі фізичних осіб - підприємців, юридичних осіб та громадських об`єднань встановлено, що такої назви органу місцевого самоврядування не міститься. Крім того вважає, що судом неправильно застосовано ч.1.ст. 1166 ЦК України до встановлених правовідносин. На її думку, в даному випадку, необхідно застосовувати ст.1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти не підлягають поверненню. Згідно ст. 21 Закону України « Про державну соціальну допомогу сім`ям з дітьми» № 2811 від 21.11.1992 органи, що призначають і здійснюють виплату державної допомоги сім`ям з дітьми, мають право у разі потреби перевірити обґрунтованість видачі та достовірності відповідних документів, поданих для призначення допомоги. Отже УПЗН не було перевірено такі відомості, в вона не подавала документи з завідомо неправдивими відомостями, не приховалася ніяких обставин, які вливають на отримання державної допомоги. 
У відзиві на апеляційну скаргу УПЗН просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін. При цьому вказує, що з 09.12.2020, вже після винесення судом рішення від 11.11.2020 , рішенням 1 сесії Харківської міської ради 8 скликання № 7/20 від 09.12.2020 змінено назву, а саме Управління соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради є правонаступником Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради. Крім того вважає, що апеляційна скарга містить лише доводи відповідача, які нічим не підтвердженні та не є обґрунтованими. 

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за таких підстав.
Згідно з ч. 1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Частиною 1 статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Частиною 4 статті 376 ЦПК України передбачено, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
Судом встановлено, що 19.01.2017 та 31.01.2018 ОСОБА_1 звернулася до УПСЗН Немишлянського району ХМР з заявами про призначення державної соціальної допомоги на дітей, над якими встановлено опіку (а.с.6-7, а.с.9-10).
Згідно рішення УПСЗН Немишлянського району ХМР від 28.01.2017   ОСОБА_1  за зверненням було призначено Державну соціальну допомогу на дітей, які знаходяться під опікою або піклуванням з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року в розмірі 2206,92 грн. (а.с. 8).
Відповідно до рішення УПСЗН Немишлянського району ХМР від 09.02.2018 року  ОСОБА_1  за зверненням було призначено Державну соціальну допомогу на дітей, які знаходяться під опікою або піклуванням з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року в розмірі 2357,17 грн. (а.с. 11).
З довідки № 115 від 22.01.2019 року, виданої Харківським машинобудівним коледжем ОСОБА_2 навчається на 3 курсі, за спеціальністю «Метрологія та інформаційно - вимірювальна техніка». Навчання денне, бюджетне. Термін навчання з 01.09.2016 року по 30.06.2020 року. Наказ про зарахування №240К від 06.08.2016 року (а.с.12).
Згідно довідки про доходи, яка видана Харківським машинобудівним коледжем, ОСОБА_2 отримує дохід у вигляді стипендії, загальна сума доходу за період з вересня 2016 року по грудень 2017 року за виключенням аліментів становить 54 591,50 грн, з яких сума нарахованої стипендії 10882,00 грн (а.с.13)
Згідно довідки про доходи, виданої Харківським машинобудівним коледжем, ОСОБА_2 отримує дохід у вигляді стипендії, загальна сума доходу за період з січня 2018 року по грудень 2018 року за виключенням аліментів становить 51968,02 грн, з яких сума нарахованої стипендії 11760,00 грн (а.с.14)
Відповідно довідки Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, вбачається, що по особистого рахунку № НОМЕР_1 в/з № 99 наявна переплата ОСОБА_1 у сумі 36049,12 грн. (а.с.16).
Згідно листів від 02.04.2019 та 10.12.2019, позивачем направлено ОСОБА_1 повідомлення с попередженням про необхідність повернення бюджетних коштів ( а.с. 18).
Відповідно до копії заяви ОСОБА_1 , вона просить стягнути з неї надмірно отриману суму по піклуванню у стовідсотковому обсязі до повного погашення, оскільки не зазначила стипендію опікуваного ( а.с. 19).
Нарахування та виплата державної соціальної допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування проводиться у відповідності до Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» від 21 листопада 1992 року № 2811-ХII та Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751.
Відповідно до ст. 16 Закону України "Про державну соціальну допомогу сім`ям з дітьми" допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, призначається особам, призначеним в установленому законом порядку опікунами чи піклувальниками дітей, які позбавлені батьківського піклування.
Відповідно до ст. 18 Закону України "Про державну соціальну допомогу сім`ям з дітьми" допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, надається у розмірі, що становить два прожиткових мінімуми для дитини відповідного віку. У разі коли на дитину виплачуються призначені в установленому порядку пенсія, аліменти, стипендія, державна допомога (крім державної соціальної допомоги, що виплачується на дітей-інвалідів, відповідно до законодавства), розмір допомоги на дитину, над якою встановлено опіку чи піклування, визначається як різниця між двома прожитковими мінімумами для дитини відповідного віку та розміром призначених пенсії, аліментів, стипендії, державної допомоги.
Згідно з п. 27 постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751 «Про затвердження порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги сім`ям» для одержання допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, до органу соціального захисту населення подаються такі документи:
1) заява опікуна чи піклувальника про призначення допомоги, яка складається за формою, затвердженою Мінсоцполітики;
2) копія рішення органу опіки та піклування або суду про встановлення опіки чи піклування над дитиною-сиротою або дитиною, позбавленою батьківського піклування;
3) копія свідоцтва про народження дитини;
4) довідка про реєстрацію місця проживання опікуна (піклувальника) та дитини (для дітей, над якими встановлено опіку чи піклування і які є вихованцями дитячих навчальних закладів, що фінансуються не за рахунок бюджетних коштів, - видана органом реєстрації довідка, в якій зазначено статус дитячого навчального закладу та за які кошти він фінансується, а також підтверджено факт перебування в ньому дітей);
5) довідки про місячні розміри пенсії, аліментів, стипендії, державної допомоги, що одержує на дитину опікун чи піклувальник (у разі одержання пенсії на дитину органи соціального захисту населення використовують відомості про розмір пенсії, що надійшли від органів Пенсійного фонду України на електронних носіях інформації);
6) медичний висновок про дитину-інваліда віком до 18 років, виданий в установленому МОЗ порядку.
Відповідальність за достовірність наданої органу соціального захисту населення інформації щодо неодержання аліментів або щодо їх розміру покладається на опікунів чи піклувальників.
Згідно зі статтею 22 вказаного Закону та пункту 49 Порядку одержувачі державної допомоги зобов`язані повідомляти органи, що призначають і здійснюють виплату державної допомоги, про зміну всіх обставин, що впливають на виплату допомоги. Суми державної допомоги, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім`ї, приховування обставин, що впливають на виплату державної допомоги, тощо), стягуються згідно з законом.
Згідно ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Аналіз викладеної норми дає підстави зробити висновок, що для виникнення зобов`язання з безпідставного збагачення необхідно наявність хоча б двох умов: перше - збільшення або збереження майна однією стороною (набувачем) з одночасним зменшенням його у іншої сторони (потерпілого); друге - відсутність правової підстави (юридичного факту) для збагачення або збагачення за підставою, яка згодом відпала. Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язку, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12 ЦПК України).
Судова колегія не бере до уваги доводи апелянта стосовно недоведеності приховування нею обставин, що впливали на виплату державної допомоги. В своїй заяві від 19.02.2019 ОСОБА_1 визнає факт не зазначення стипендії утриманця при оформленні державної допомоги та просить стягнути з неї надмірно отриману суму допомоги. При цьому пояснень з приводу своєї необізнаності щодо зазначеного факту позивачу не надає ( а.с. 15). 
Отже, судовою колегією, із встановлених судом першої інстанції фактичних обставин вбачається відсутність правових підстав для одержання відповідачем зазначених коштів від позивача та приховування стипендії опікуваної відповідачем, що дає правові підстави для задоволення позовних вимог.
З урахуванням викладеного, судова колегія, зважаючи на доводи апелянта, приходить до висновку, що правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем, регулюються нормою ст. 1212 ЦК України, оскільки відповідач набула майно за рахунок позивача за відсутності правових підстав для цього.
Тому судова колегія визнає помилковим обґрунтування судом першої інстанції судом можливості відновлення права позивача з підстав передбачених  ст.1166 ЦК України.        
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд. та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINAv. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСІІЛ, від 18 липня 2006 року).
За вищевказаних обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду зміні щодо мотивів задоволення позову.
Керуючись ст. 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11 листопада 2020 року змінити, виклавши мотивувальну частину рішення у редакції цієї постанови.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 19 липня 2021 року.

Головуючий                              О.Ю. Тичкова

Судді                            О.В. Маміна 

                                                                         Н.П. Пилипчук