ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 538/119/21  Номер провадження 22-ц/814/1224/21	Головуючий у 1-й інстанції Цімбота Л. Г.  Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2021 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Головуючого судді Бутенко С. Б.
Суддів Карпушина Г. Л., Прядкіної О. В.
розглянув в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк»
на рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 25 лютого 2021 року у складі судді Цімботи Л. Г.
у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:
В січні 2021 року представник АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вказаним позовом, в якому посилаючись на факт прострочення боржника  ОСОБА_1 за кредитним договором № б/н від 07.04.2006 та наявність заборгованості, яка виникла станом на 13.12.2020 у сумі 19 524,58 грн і складається із: заборгованості за простроченим тілом кредиту - 15 739,82 грн, заборгованості за простроченими відсотками - 3 784,76 грн, просив про стягнення з відповідача вказаної заборгованості з покладенням на нього понесених по справі судових витрат у розмірі 2 270 грн. 
Позов мотивовано тим, що 07.04.2006 між сторонами укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. За умовами цього договору позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг. Проте, своїх зобов`язань за кредитним договором відповідач належним чином не виконував, внаслідок чого утворилась вказана заборгованість. 
Рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 25 лютого 2021 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк»  заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 07.04.2006 року у розмірі 15 739, 82 грн станом на 13.12.2020 та судовий збір у розмірі 1 829,62 грн.  
В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що фактично отримані позичальником кошти підлягають поверненню банку, в іншій частині відсутні підстави вважати, що сторони у належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору.
Не погодившись з вказаним рішенням в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками, представник АТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу та, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду в цій частині та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги в частині стягнення відсотків задовольнити в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що, встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач не повернув його, суд не мав жодних підстав відмовляти у стягненні відсотків по кредиту.
Вказує на помилковість висновків суду щодо відсутності домовленості сторін про сплату процентів, оскільки в Анкеті-заяві позичальника зазначена базова процентна ставка за кредитним договором у розмірі 3,0% на місяць з розрахунку 360 днів у році.
Зазначає, що Банк виконав умови договору щодо повідомлення відповідача про зміну відсотків по кредиту, а відповідач, в свою чергу, до Банку із заявою про розірвання кредитного договору не звертався, а продовжував користуватися кредитними коштами та здійснював погашення кредиту, що свідчить про прийняття ним нових Тарифів та погодження з їх зміною. 
В іншій частині рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржується та у відповідності до вимог частини першої статті 367 ЦПК України апеляційним судом не переглядається.
Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.
Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Частина третя статті 3 ЦПК України встановлює, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою 1 розділу V Цивільного процесуального кодексу України. 
Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (частина четверта статті 19, стаття 274 ЦПК).
Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (частина перша статті 369 ЦПК). 
Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (частина 13 статті 7 ЦПК). 
Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Повноваження суду апеляційної інстанції визначено статтею 374 ЦПК України, згідно пункту 2 частини першої якої за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення згідно пунктів 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України є невідповідність висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
По справі встановлено, що 07.04.2006 шляхом приєднання відповідача до Умов надання банківських послуг у ПриватБанку між сторонами було укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку, термін дії якого збігається з терміном дії картки, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами відповідно до Умов надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів банку, що їх він визнав складовими укладеного між ним та банком договору про надання банківських послуг, та з якими ознайомився, погодився та зобов`язався виконувати, про що засвідчив своїм підписом у заяві-анкеті. 
Свої зобов`язання за кредитним договором відповідач належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 13.12.2020 виникла заборгованість в сумі 19 524,58 грн, що складається із: заборгованості за простроченим тілом кредиту - 15 739,82 грн та заборгованості за простроченими відсотками - 3 784,76 грн.
Відмовляючи у задоволенні позову банку в частині стягнення процентів за кредитом, суд першої інстанції, пославшись на постанову Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17, виходив з того, що у заяві позичальника від 07.04.2006 сторонами не погоджено умови кредитування щодо сплати процентів.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, банк вказував на те, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, підписавши анкету-заяву, в якій зазначено розмір процентів та міститься застереження про погодження з Умовами надання банківських послуг та Тарифами банку.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) викладено правову позицію про те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» і Витяг з Умов та Правил, які містяться в матеріалах цієї справи, не визнаються відповідачем та не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви.
Проте, у справі, яка переглядається апеляційним судом, таких обставин не встановлено. 
Як вбачається з матеріалів справи, 07 квітня 2006 року ОСОБА_1 підписав заяву-анкету про приєднання до Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою Приватбанку, на підставі якої він отримав кредитну картку «Універсальна». 
На відміну від справи № 342/180/17 у цій справі з боку відповідача не надходило заперечень щодо непогодження між сторонами наданих банком Умов та Правил, тому застосування судом першої інстанції вказаного правового висновку Великої Палати Верховного Суду до спірних правовідносин не є правильним.
Крім того, у самій заяві-анкеті від 07.04.2006, що підписана позичальником ОСОБА_1 , зазначено розмір погодженої сторонами базової відсоткової ставки за кредитним лімітом на момент підписання договору - 3% на місяць з розрахунку 360 днів у році (а.с. 21 зворот), на що суд першої інстанції належної уваги не звернув. 
Таким чином, висновки місцевого суду про недоведеність факту домовленості сторін про розмір відсотків за користування кредитними коштами не відповідають фактичним обставинам справи та наявним доказам, яким суд першої інстанції належної правової оцінки не дав. 
За правилами статей 2, 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як а підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). 
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (частина перша статті 77, частина перша статті 78 ЦПК України). 
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). 
Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. 
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Частиною першою статті 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Беручи до уваги, що відповідач користувався кредитними коштами та частково погашав кредит, що підтверджується довідкою про рух коштів на рахунку ОСОБА_1 станом на 15.12.2020, тим самим визнавав взяті на себе зобов`язання, не заперечував у суді наданих позивачем Умов та Правил, та заборгованості, що виникла станом на 13.12.2020, не спростував, заявлені АТ КБ «ПриватБанк» вимоги про стягнення з відповідача процентів за кредитом у розмірі 3 784,76 грн підтверджено наявними у справі доказами, тому такі вимоги підлягають до задоволення. 
За правилами частин першої, тринадцятої статті 141 ЦПК України, ухвалюючи нове рішення апеляційний суд відповідно змінює розподіл судових витрат по справі, які покладає на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи розмір задоволених позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк», за правилами частини першої статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума понесених судових витрат за сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги на рішення суду у розмірі 5 675 грн.
Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити.
Рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 25 лютого 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до  ОСОБА_1 про стягнення відсотків за користування кредитом скасувати та постановити в цій частині нове судове рішення.
Позов Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю. 
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за простроченими відсоткам за користування кредитом в сумі 3 784,76 грн.
Змінити розподіл судових витрат. Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 5675 грн понесених судових витрат зі сплати судового збору. 
В іншій частині рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 25 лютого 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише у випадках, встановлених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя                                                        С. Б. Бутенко

Судді                                                                        Г. Л. Карпушин

       О. В. Прядкіна