УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №274/7508/20 Головуючий у 1-й інст. Корбут В. В. 
Категорія 16 Доповідач Павицька Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого        Павицької Т. М.,
суддів                 Миніч Т.І., Трояновської Г.С.,
за участю секретаря судового засідання Трикиши Ю.О.,             
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі  цивільну справу №274/7508/20  за позовом  ОСОБА_1 до Озадівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області, Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області про визнання права на земельну частку (пай) за апеляційною скаргою Керівника Бердичівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі: Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області, Райгородоцької сільської ради Бердичівського району Житомирської області, Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 08 квітня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Корбута В.В. в м. Бердичеві, 
в с т а н о в и в :
У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив визнати за ним право на земельну частку (пай) розміром 3,07 га із земель Колективного сільськогосподарського підприємства "Колгосп ім. Кірова" Озадівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області. Позовні вимоги мотивував тим, що він був членом Колективного сільськогосподарського підприємства "Колгосп ім. Кірова", а відтак мав право на відповідну земельну частку (пай) цього підприємства, проте його не було включено до списку громадян, що мають таке право, який додається до державного акта на право колективної власності на землю, у зв`язку з чим, він не набув зазначеного права.
Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 08 квітня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) розміром 3,07 умовних кадастрових гектари із земель Колективного сільськогосподарського підприємства "Колгосп ім. Кірова" Озадівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Керівник Бердичівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі: Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області, Райгородоцької сільської ради Бердичівського району Житомирської області, Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_1 не надано жодних належних та допустимих доказів про те, що він був членом вказаного колективного сільськогосподарського підприємства на момент розпаювання, а також не надано Державного акту на право колективної власності на землю КСП «Колгосп ім. Кірова», статуту підприємства, які б давали змогу з`ясувати порядок вступу до підприємства і припинення членства в ньому. Крім того, відповідно до відомостей , зазначених у трудовій книжці, ОСОБА_1 17.10.1995 звільнений з колгоспу, відповідно до поданої заяви. Таким чином, ОСОБА_1 під час розпаювання не був членом колгоспу на момент видачі Державного акту на право колективної власності (05.01.1996). Позивач в списках осіб, які мають право на земельну частку (пай), доданих до Державного акту на право колективної власності не значиться. При ухваленні оскаржуваного судового рішення, судом не було враховано, що права громадян, як співвласників колективної власності на землю, набуваються з дня видачі в установленому порядку Державного акта на право колективної власності на землю з обов`язковим додатком – списком громадян, які є членами сільськогосподарського підприємства. Крім того, під час розгляду даної справи, судом не було залучено до участі у справі правонаступників КСП «Колгосп ім. Кірова» та Райгородоцьку сільську раду Бердичівського району, як розпорядника земель. А також, судом не надано правової оцінки тій обставині, що позивачем пропущено строк позовної давності.
Правом подати відзив на апеляційну скаргу інші учасники справи не скористалися.
Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 на момент розпаювання землі був членом КСП «Колгосп ім. Кірова» однак не включений до списку громадян - членів КСП, що додавався до цього державного акта на право колективної власності на землю, отже, позивач набув право на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , в період часу з 01 грудня 1993 року по 17 жовтня 1995 року працював в колгоспі ім. Кірова, що підтверджується копією з трудової книжки.
       З листа Архівного сектору Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області за №162 від 05.11.2020 вбачається, що ОСОБА_1 прийнятий в члени колгоспу ім. Кірова та на роботу 11.11.1993  на підставі рішення, оформленого протоколом № 9 від 21.12.1993  засідання правління колгоспу ім. Кірова.
ОСОБА_1 був звільнений з роботи з КСП "Колгосп ім. Кірова" 17.10.1995 згідно поданої заяви, на підставі рішення, оформленого протоколом № 10 від 17.10.1995 року. 
Архівний сектор Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області в листі за №162 від 05.11.2020 зазначив, що в протоколах загальних зборів та засідань правління КСП «Колгосп ім. Кірова» с. Озадівка за 1995 рік рішення про виведення з членів КСП ОСОБА_1 не виявлено.
Матеріалами справи підтверджено, що Державний акт на право колективної власності на землю Колективного сільськогосподарського підприємства "Колгосп ім. Кірова", серії ЖТ 02-15 № 000018 був виданий 05 січня 1996 року.
Встановлено, що ОСОБА_1 не було включено до списку, який є додатком до Державного акту серії ЖТ 02-15 № 000018, який було видано 05.01.1996, на право колективної власності на землю Колективного сільськогосподарського підприємства "Колгосп ім. Кірова", сертифікат на право на земельну частку (пай) на його ім`я не виготовлявся, що підтверджується листом від 06.11.2012  Відділу у Бердичівському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області.
Колгоспні правовідносини за часів СРСР регулювались з 1935 року примірним статутом колгоспу, прийнятим Другим всесоюзним з`їздом колгоспників, з 1969 року, Третім всесоюзним з`їздом колгоспників, з 1988 року - Четвертим всесоюзним з`їздом колгоспників. Положеннями Примірних статутів визначено, що рішення про прийняття в члени колгоспу приймають загальні збори колгоспників. За постановою Ради міністрів СРСР від 21 квітня 1975 року №10 колгоспникам почали видавати трудові книжки колгоспника. 
       Згідно з п.6 Примірного статуту колгоспу,  затвердженого 25 березня 1988 року Четвертим Всесоюзним з`їздом колгоспників членство в колгоспі зберігається за колгоспниками у випадках: проходження дійсної строкової військової служби; на період навчання з відривом від виробництва; направлення на роботу в інші колгоспи, міжгосподарські підприємства і організації, в промисловість або в інші народного господарства на строк, встановлений правлінням колгоспу. Членство в колгоспі  також зберігається за колгоспниками, які припинили роботу по старості або інвалідності.
        За змістом положень статті 5 ЗК України у редакції закону від 11 березня 1992 року № 2196-XII, статті 3 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» право особи на земельну частку (пай) виникає з моменту отримання колективним сільськогосподарським підприємством, сільськогосподарським кооперативом, або сільськогосподарським акціонерним товариством державного акта на прав колективної власності на землю.
Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.
Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право власності колективної власності на землю.
Отже, особа набуває право на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності.
Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай)з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на земельну частку (пай). Невнесення  до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звільнений з роботи з КСП «Колгосп ім. Кірова» 17 жовтня 1995 року згідно поданої заяви, тобто за обставини, яка не передбачає зберігання членства в колгоспі. Позивач звільнений з роботи до отримання КСП «Колгосп ім. Кірова» Державного акту на право колективної власності на землю. 
Оскільки висновок суду про те, що ОСОБА_1 на момент розпаювання землі був членом КСП «Колгосп ім. Кірова» не відповідає обставинам справи і суперечить нормам матеріального права, рішення належить скасувати і ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову. 
За таких обставин рішення суду першої інстанції, з урахуванням положень ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні вимог позивача в повному обсязі.
       Відповідно до ст.141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь Житомирської обласної прокуратури підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання  апеляційної скарги в сумі 1 261 грн 20 коп.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу Керівника Бердичівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі: Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області, Райгородоцької сільської ради Бердичівського району Житомирської області, Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області задовольнити.
Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 08 квітня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Озадівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області, Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області про визнання права на земельну частку (пай).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Житомирської обласної прокуратури 1 261 грн 20 коп. судового збору.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути  оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Дата складення повного судового рішення 17 серпня 2021 року.

Головуючий 

Судді