ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5887/21 Справа № 204/1463/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Лобарчук О. О. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2021 року        Дніпровський Апеляційний суд у складі:                  головуючого - судді Ткаченко І.Ю.
               суддів        - Деркач Н.М., Пищиди М.М.,
розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу
за позовною заявою  ОСОБА_1 до житлової комісії Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки в особі Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро про визнання незаконним та скасування рішень
за апеляційною скаргою  ОСОБА_2 
на ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 березня 2021 року, 
В С Т А Н О В И В:

15 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просить вжити заходів забезпечення позову шляхом - заборонити Житловій комісії Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки в особі Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (код ЄДРПОУ 08353525), Квартирно-експлуатаційному відділу м. Дніпро (код ЄДРПОУ 08004581) вчиняти будь які дії щодо розподілення та надання 2-х кімнатної квартири АДРЕСА_1 , третім особам. 
На обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначено, що предметом позову та підставою для подання заяви про забезпечення позову - є визнання незаконним та скасування рішення житлової комісії Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (код ЄДРПОУ 08353525) від 23 грудня 2019 року, оформлене протоколом № 10, в частині відміни попереднього рішення житлової комісії від 07.11.2019 року п. 4.3. протоколу №9 щодо надання 2-х кімнатної квартири АДРЕСА_1 ; виключення з обліку осіб Дніпропетровського ОТЦК та СП та виключення зі списків осіб, які користуються правом першочергового отримання жилих приміщень у зв`язку з переміщенням по військовій службі до іншої військової частини підполковника ОСОБА_1 , зі складом сім`ї 3 особи: він - ОСОБА_1 експулатаційного відділу м. Дніпро (код ЄДРПОУ 08004581) від 20 грудня 2019 року, оформлене листом вих. №525/4098 щодо підполковника ОСОБА_1 , яким запропоновано об`єднаній військовій комісії Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки передати особову справу підполковника ОСОБА_1 для постановки на квартирний облік в об`єднану житлову комісію військової частини НОМЕР_1 згідно керівних документів з новою датою реєстрації. Так позивачу стало відомо, проте що квартира АДРЕСА_1 у січні 2020 року розподілена на іншого військовослужбовця та документи направлені на перевірку до Відповідача-2. Вказані дії свідчать про явні ознаки того, що відповідачами вчиняються всі дії, що можуть призвести до неможливості у подальшому позивачу скористатися своїм законним правом для отримання для постійного проживання квартири АДРЕСА_1 . З метою забезпечення позову є необхідність заборонити Житловій комісії Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки в особі Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (код ЄДРПОУ 08353525), Квартирно-експлуатаційному відділу м. Дніпро (код ЄДРПОУ 08004581) вчиняти будь які дії щодо розподілення та надання 2-х кімнатної квартири АДРЕСА_1 , оскільки позивачем оскаржуються рішення, що пов`язані саме з розподіленням та наданням саме цієї квартири позивачу для постійного проживання в судовому порядку, що є одним першочерговим засобом щодо захисту прав ОСОБА_1 до вирішення справи по суті. За таких підстав, одним із способів захисту права ОСОБА_1 є забезпечення позову шляхом заборони вчинення будь яких дій щодо розподілу та надання 2-х кімнатної квартири АДРЕСА_1 , до тих пір поки спір не буде вирішено судом по суті (а.с.3-7).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 березня 2021 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову — задоволено. Вжито заходи забезпечення позову шляхом — заборони Житловій комісії Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки в особі Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (код ЄДРПОУ 08353525), Квартирно-експлуатаційному відділу м. Дніпро (код ЄДРПОУ 08004581) вчиняти будь які дії щодо розподілення та надання 2-х кімнатної квартири АДРЕСА_1 , третім особам (а.с.24).

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_2 -особа, яка не приймала участі у справі, вважає, що вказаною ухвалою її права порушено, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив, скасувати ухвалу суду та відмовити в задоволені заяви про забезпечення позову (а.с.26-32). 

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити.

Встановлено, що в провадженні Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до житлової комісії Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки в особі Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро про визнання незаконним та скасування рішень.
15 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просить вжити заходів забезпечення позову шляхом - заборонити Житловій комісії Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки в особі Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Квартирно-експлуатаційному відділу м. Дніпро вчиняти будь які дії щодо розподілення та надання 2-х кімнатної квартири АДРЕСА_1 , третім особам.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову суд виходив із того, що заявник довів необхідність застосування заходів забезпечення позову, наявність об`єктивних обставин необхідності охорони його матеріально-правових інтересів та наявність загрози невиконання рішення суду, якщо воно буде ухвалене на користь позивача.

Проте повністю погодитися з таким висновком суду, колегія суддів не може. 
Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально - правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.
У відповідності до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може істотно утруднити чи унеможливити виконання рішення суду.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
За наведених положень ЦПК України обов`язковою умовою для забезпечення позову є та обставина, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду або призвести в подальшому до неможливості виконання рішення суду.
Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 22.12.2006р. № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Крім того, п. 1-4 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України роз`яснено, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів до забезпечення позову з урахуванням адекватності вимог заявника, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, ймовірності утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.
Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, доведеності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду чи утруднення ефективного захисту прав позивача в разі невжиття таких заходів.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
У висновках викладених в постанові Верховного Суду від 25.09.2019 року по справі № 20/3560/18, зазначено, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу. Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії. Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 22.02.2005 року у справі «Новоселецький проти України» зазначив, що стаття 1 Протоколу N 1, яка спрямована в основному на захист особи від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу приймати деякі необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (див. рішення "Броньовський проти Польщі" [GC], N 31443/96, п. 143, CEDH 2004-...). У кожній справі, в якій іде мова про порушення вищезгаданого права, Суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар (див. рішення "Спорронг та Лонрот проти Швеції" ( 980_098 ), від 23 вересня 1982 року, серія А, N 52, стор. 26, п.69).
До заяви про забезпечення позову позивачем додано Наказ № 63 від 31.01.2020 про надання житлового приміщення для постійного проживання у АДРЕСА_2 у відповідності до списку “Осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення постійним житловим приміщенням” та перебувають на обліку при Дніпропетровському обласному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки у гарнізонній черзі: 2 х кімнатну квартиру АДРЕСА_3 , житловою площею 33,4 м2, загальною площею 65,3 м2, підполковнику ОСОБА_2 зі складом сім`ї (три особи) він, дружина та донька (а.с.8).
Таким чином на час звернення ОСОБА_1 до суду з позовом та заявою про забезпечення позову спірне майно вже було розподілено та перебувало в користуванні ОСОБА_2 . 
Судом першої інстанції встановлено, проте не залучено до участі у справі ОСОБА_2 .

За таких обставин, судова колегія вважає за необхідне ухвалу суду першої інстанції скасувати та відмовити в задоволені заяви, що не перешкоджає позивачу звернутися повторно до суду з відповідною заявою. 
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 – задовольнити. 

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 березня 2021 року — скасувати.

В задоволені заяви ОСОБА_1  про забезпечення позову — відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: