ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/265/21  Номер провадження 22-ц/814/2024/21	Головуючий у 1-й інстанції Хоменко Д. Є.  Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2021 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,
суддів Одринської Т.В., Панченка О.О.,
при секретарі Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 18 червня 2021 року (повний текст рішення складено 25 червня 2021 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Лубнитеплоенерго» про захист прав споживачів та зобов`язання провести перерахунок за спожиті комунальні послуги,

                                                В С Т А Н О В И В:
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог 
У січні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Лубнитеплоенерго» (далі – ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго») про захист прав споживачів та зобов`язання провести перерахунок за спожиті комунальні послуги.
Позовну заяву обґрунтовано тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1 .
Належна йому квартира розташована в багатоквартирному будинку, частина житлових помешкань якого до цього часу опалюється централізовано відповідачем - ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго». Не зважаючи на те, що його квартира від`єднана в передбачений законодавством спосіб від мереж центрального опалення і має автономний прилад опалення, відповідач щороку впродовж опалювального періоду надсилав йому вимоги щодо оплати вартості калорій теплової енергії, яку він начебто витрачав на опалення місць загального користування, а також жадав його оплати за втрати тепла в загальнобудинкових мережах.
При розрахунку обліку теплової енергії, за які відповідачем нараховувалась йому заборгованість було використано Методику розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, яка була затверджена Наказом Мінжитлокомунгоспу 31 жовтня 2006 року №359, але Наказ Мінжитлокомунгоспу 31 жовтня 2006 року № 359 втратив чинність на підставі Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства №315 ( z1502-18) від 22 листопада 2018 року.
Достеменно володіючи інформацією, що Методика, яка була затверджена Наказом Мінжитлокомунгоспу 31 жовтня 2006 року №359 скасована, відповідач продовжував здійснювати нарахування вартості «послуг» і вимагати їх оплати від усіх споживачів - жителів багатоквартирних будинків.
Таким чином відповідач, використовуючи норми скасованого галузевого нормативно-правового акту по відношенню до споживачів, в тому числі і до нього, порушував права споживачів, адже діяв з порушенням вимог законодавства.
Протягом опалювального періоду 2019-2020 споживачу також здійснювалося донарахування до мінімальної частки середнього питомого споживання теплової енергії відповідно до Методики. Вищевказана Методика №315 має використовуватися після укладення відповідних договорів, передбачених Законом України «Про житлово- комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року №2189-VIII. Такий договір з ним, як споживачем, укладено не було. Отже нарахування теплової енергії на опалення мінімальної частки середнього питомого споживання теплової енергії споживачу (йому) в опалювальний період 2018 - 2019 роки проведено з порушенням вимог діючого законодавства, чим було порушено пункт12, пункт 32 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630; статтей 20, 21 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-ІV; статтей 9, 14, 21 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року №2189-VІІІ, статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів».
Він розуміє, що відповідач не має безпосереднього впливу на орган, який затверджує Методики відшкодування втрат тепла, однак він не вважає себе винною стороною, яка має відшкодовувати втрати тепла відповідачу навіть за відсутності діючого нормативно-правового акту і прямих застережень від застосування новоприйнятої Методики.
Відповідач, як природній монополіст, діяв всупереч вимог актів цивільного законодавства і здійснював нарахування вартості своїх послуг (втрат тепла) приховуючи від споживачів інформацію про протиправність такої поведінки і фактично реалізовуючи послуги за необґрунтованими цінами.
Він вважає, що нарахування вартості втрат тепла були здійснені відповідачем поза межами повноважень та з порушеннями закону, не відповідають критерію добросовісності та не підлягають задоволенню виходячи зі змісту частини третьої статті 13 ЦК України, відповідно до якої не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах, та виходячи зі змісту частини третьої статті 16 ЦК України, відповідно до якої суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої-п`ятої статті 13 цього Кодексу.
Позивач прохає суд визнати дії відповідача щодо проведених позивачу нарахувань втрат тепла на загальнобудинкових мережах в період з 25 січня 2019 року до дня подання позовної заяви на підставі Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення затвердженої наказом Мінбуду №359 - протиправними.
При цьому, ціну позову ОСОБА_1 визначив у розмірі 1451,21 грн. 
Короткий зміст рішення суду
Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 18 червня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» про захист прав споживачів та зобов`язання провести перерахунок за спожиті комунальні послуги відмовлено.
Оскаржуване судове рішення мотивовано тим, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Із рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 18 червня 2021 року не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. 
В апеляційній скарзі прохає рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 18 червня 2021 року скасувати та ухвалити по справі нове рішення про задоволення позовних вимог.
Позиції учасників справи
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
В апеляційній скарзі позивач зазначає, що судом першої інстанції були неповно з`ясовані обставини справи, а саме рішення ґрунтується на неповних, недостовірних і недостатніх доказах.
При обґрунтуванні рішення місцевий суд опирався на скасовані нормативно-правові акти, не перевірив правильність проведених відповідачем нарахувань, а також не звернув увагу, що положення Методики не могли бути використані для будинку в якому проживає апелянт, оскільки в цьому будинку наявні приміщення, що належать суб`єктам господарювання, а відтак застосування Методики в цій ситуації недопустиме, про що вказано в самій Методиці.
Разом з тим, всі методологічні матеріали, які відповідач на сьогодні використовує для виправдання своїх нарахувань є скасованими.
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що на виконання вимог Закону України «Про комерційний облік теплової енергії водопостачання», Закону України від 09 листопада 2017 року № 2189 «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон № 2189), наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 року № 315 затверджено Методику розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, розділом III якої встановлено порядок визначення та розподілу обсягу теплової енергії, витрачений на опалення МЗК та допоміжних приміщень будівлі.
Застосування цієї Методики можливе лише після укладання договорів, які відповідають типовим договорам про надання послуги постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ від 21 серпня 2019 року № 830.
Методикою скасовано дію наказу Мінрегіонбуду від 31 жовтня 2006 року № 359 «Про затвердження Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення».
Водночас, відповідно до пункту 3 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2189, договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. 
Враховуючи позицію Верховного Суду зазначає, що хоча письмовий договір у вигляді єдиного документу відсутній, між сторонами склалися фактичні договірні відносини: підприємство надає послуги опалення місць загального користування будинку, а споживач їх оплачує добровільно або в примусовому порядку. 
Щодо явки та позиції учасників справи в суді апеляційної інстанції
Позивач у суді апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримав та прохав їх задовольнити.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. При цьому, представник відповідача у відзиві на апеляційну скаргу висловив своє прохання щодо розгляду справи за його відсутності, посилаючись на проведення карантинних заходів.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.
Встановлені обставини справи
Судом першої інстанції правильно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .
08 червня 2012 року позивач ОСОБА_1 звернувся до ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» із заявою про видачу технічних умов на відключення квартири від системи ЦО та ГВП будинку, які отримав 22 червня 2012 року.
Пунктом 3 Технічних умов зазначено необхідність виготовлення споживачем проекту на реконструкцію існуючої системи теплопостачання та виконання розрахунків згідно Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення, затвердженої наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства від 31 жовтня 2006 року №359, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 листопада 2006 року за № 1237/13111.
Проектом, крім іншого, встановлено необхідність розрахунку річних втрат теплової енергії розподільчими трубопроводами будинку, прокладеними в підвалі або на горищі, розрахунок річної нормативної кількості теплової енергії на опалення місць загального користування.
Пунктом 10 Технічних умов передбачено обов`язок споживача проводити оплату за опалення місць загального користування на підставі проектних розрахунків.
На виконання пунктів 3 та 4 Техумов, виконано розрахунки кількості теплової енергії яка витрачається на опалення сходової клітини (0,198 Гкал/міс) та утрат теплової енергії розподільчими трубопроводами розташованими в підвалі (0,732 Гкал/рік) при відключенні квартири споживача від системи опалення.
Позивач не оскаржував Технічні умови відповідача та розрахунки витрат теплової енергії, погодився з ними, встановивши систему індивідуального опалення та відключивши квартиру від внутрішньобудинкових мереж опалення, що підтверджується Актом про відключення квартири (нежитлового приміщення, секції, під`їзду, будинку) від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП, затвердженого рішенням міжвідомчої комісії.
Позивач ОСОБА_1 08 жовтня 2012 року звернувся до відповідача із заявою про перегляд умов договору теплопостачання, в зв`язку з відключенням квартири від ЦО та ГВП будинку.
Нарахування вартості послуг за опалення місць загального користування (МЗК) будинку проводиться відповідачем відповідно до пункту 28 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, яка була затверджена наказом Мінжитлокомунгоспу 31 жовтня 2006 року №359.
Також судом першої інстанції було встановлено, що на даний час, між ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» та ОСОБА_1 не укладено нового договору про надання комунальних послуг, на умовах, передбачених статтею 14 Закону № 2189 та постановою від 21 серпня 2019 року № 830.
Позиція суду апеляційної інстанції
Між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії, які регулюються законами України «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги», «Про комерційний облік теплової енергії водопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630 (далі - Правила №630).
Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.
Відповідно до частини першої статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, а відповідно до частин першої-третьої статті 32 зазначеного Закону плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно, відповідно до умов договору.
Разом з тим, у постанові Верховного Суду від 02 травня 2018 року по справі №539/1983/17 висловлена правова позиція, відповідно до якої у разі відсутності між сторонами письмового договору про надання послуг з опалення місць загального користування, проте позивачем надаються такі послуги, а відповідач їх приймає, що є підставою для виникнення між сторонами цивільних прав і обов`язків.
Відповідно до частини шостої статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Цей обов`язок кореспондується споживачу теплової енергії також вимогами пункту 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до якого споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. 
Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Таким чином, обов`язок відповідача оплачувати послуги з теплопостачання зберігається навіть за відсутності договору на надання житлово-комунальних послуг.
Разом з тим, судом першої інстанції було встановлено та підтверджується матеріалами справи, що в Технічних умовах на відключення від мереж опалення та гарячого водопостачання від 22 червня 2012 року, наданих ОСОБА_1 в пункті 10 передбачено обов`язок позивача про проведення оплати за опалення місць загального користування на підставі проектних розрахунків. На виконання положень Техумов, виконано розрахунки кількості теплової енергії яка витрачається на опалення сходової клітини (0,198 Гкал/міс) та утрат теплової енергії розподільчими трубопроводами розташованими в підвалі (0,732 Гкал/рік) при відключенні квартири споживача від системи опалення. Позивач не оскаржував Технічні умови відповідача та розрахунки витрат теплової енергії, погодився з ними, встановивши систему індивідуального опалення та відключивши квартиру від внутрішньобудинкових мереж опалення, що підтверджується Актом про відключення квартири (не житлового приміщення, секції, під`їзду, будинку) від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП, затвердженого рішенням міжвідомчої комісії. 
Пунктом 28 Правил №630 визначено, що споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, опалення, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування (МЗК) будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунальних послуг.
Наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 року №315 затверджено Методику розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, застосування якої можливе лише після укладення відповідних догорів, передбачених статтею 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».
Указаною Методикою скасовано дію наказу Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року №359 «Про затвердження Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення».
Відповідно до пункту 3 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом.
В матеріалах справи відсутні відомості про надання відповідних комунальних послуг, на умовах передбачених статтею 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що житло позивача знаходиться у багатоквартирному житловому будинку і свого часу він взяв на себе зобов`язання виконувати технічні умови та розрахунки втрат теплової енергії, тому він зобов`язаний нести всі витрати по утриманню та обслуговуванню будинку спільно з іншими власниками квартир цього будинку, а отже, оплачувати послуги з централізованого опалення МЗК згідно з діючими тарифами. В той же час, доводи апеляційної скарги щодо неправильного нарахування оплати за теплопостачання не підтверджується матеріалами справи. 
Щодо інших доводів апеляційної скарги
Доводи апеляційної скарги стосовно визнання протиправними проведення ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» нарахувань втрат тепла на загальнобудинкових мережах на підставі скасованого галузевого нормативно-правового акту (Методика №359) та без укладення договору згідно Методики №315, колегією суддів відхиляються з підстав відсутності передбачених чинним законодавством вимог за для застосування Методики №315.
Згідно статтей 12, 81 ЦПК України, обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, поданим відповідно до нього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підстав доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
З огляду на викладені норми процесуального закону, позивач, диспозитивно розпорядившись належними його правами, не пов`язував підстави позову із знаходженням в цьому будинку приміщень, що належать суб`єктам господарювання та не заявляв клопотань про витребування проектних даних будинку.
Посилання позивача на застосування районним судом до спірних правовідносин скасованих СНІП 2.04.05-91 «Отопление. Вентиляция и кондиционирование, СНиП 2.01.01.-82 «Строительная климатология и геофизика», колегією суддів відхиляються, як такі, що не відповідають фактичним обставинам справи.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Як вбачається з частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як передбачено пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 , а рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 18 червня 2021 року – залишити без змін.
Щодо судових витрат
За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Зважаючи на те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 18 червня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 вересня 2021 року.

Головуючий                                                                                В.П. Пікуль 

Судді                                                                                        Т.В. Одринська 

О.О. Панченко