УХВАЛА

21 липня 2021 року 
м. Київ
справа № 120/775/20-а
адміністративне провадження № К/9901/24694/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Усенко Є.А.,
суддів: Гімона М.М.,  Гусака М.Б., 
перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області (далі - ГУ ДПС) на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 04.12.2020 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17.05.2021 у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) "Вікітан" до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
У С Т А Н О В И В:
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 04.12.2020, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17.05.2021, позов задоволено.
29.06.2021 ГУ ДПС подало до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на зазначені судові рішення у цій справі.
ГУ ДПС у касаційній скарзі однією із підстав касаційного оскарження зазначає пункт 2 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), відповідно до якого підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.
Так, у касаційній скарзі ГУ ДПС просить відступити від висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 01.12.2020 у справі № 580/1550/20, який було враховано судами першої та апеляційної інстанцій при задоволенні позову.
Висновок Верховного Суду, від якого ГУ ДПС просить відступити, стосується застосування норм Закону України від 23.11.2018 №2628-VІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів» (далі - Закон №2628-VІІІ), яким внесені зміни, зокрема до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» (далі - Закон № 481/95-ВР), та запроваджено ліцензування роздрібної торгівлі пальним з 01.07.2019.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 №545 «Про затвердження Порядку ведення Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним і внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» (ця постанова набрала чинності з 01.07.2019) територіальні органи ДФС визначено органом ліцензування господарської діяльності з роздрібної торгівлі пальним, зберігання пального. 
Про можливість подати документи для отримання ліцензії з 12.06.2019 року суб`єкт господарювання дізнався з листа ДФС від 30.05.2019 за №17014/7/99-99-12-01-01-17, при цьому, фактично отримати ліцензію для здійснення оптової торгівлі пальним можливо було не раніше 01.07.2019, що є днем набранням чинності нормами Закону №2628-VІІІ щодо ліцензування, в тому числі, й щодо відповідальності за торгівлю пальним без ліцензії.
Верховний Суд дійшов висновку, що зволікання з боку держави в особі її органів виконавчої влади (Кабінету Міністрів України, Державної фіскальної служби України) щодо визначення органу ліцензування та відповідно зменшення суб`єкту господарювання строку для реалізації права на отримання ліцензії до набрання чинності нормами Закону №2628-VІІІ щодо ліцензування є прикладом порушення принципу «належного урядування», що призвело до перешкод в господарюванні для добросовісних платників податків.
У справі № 580/1550/20 суд встановив, що затримка в отриманні суб`єктами господарювання ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним була зумовлена відсутністю законодавчо визначеного порядку отримання ліценцій станом на дату набрання чинності Законом №2628-VIII.
З`ясовуючи наявність легітимної мети і пропорційність втручання держави у майнові права суб`єктів господарювання за обставин, що склалися, Верховний Суд дійшов висновку, що держава не створила правового регулювання і фактичних умов, за яких господарська діяльність до організаційного забезпечення отримання ліцензій могла б бути законною. Притягнення до відповідальності за таких умов не може бути визнане таким, що переслідує законну мету і є пропорційним.
ГУ ДПС не наводить переконливих доводів щодо підстав для відступу від цього висновку. Колегія суддівтаких підстав також не знаходить.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 333 КАС суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у частині першій статті 328 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).
Керуючись пунктом 6 частини першої 333 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
У Х В А Л И В:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 04.12.2020 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17.05.2021.
Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити скаржнику, а копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді	Є.А. Усенко М.М. Гімон   М.Б. Гусак