Ухвала
20 липня 2021 року
м. Київ
справа № 225/5183/19
провадження № 61-10996ск21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Шиповича В. В., 
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 17 грудня 2020 року та постанову Донецького апеляційного суду від 07 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до музичної школи імені Івана Карабиця відділу культури військово-цивільної адміністрації м. Торецьк про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до музичної школи імені Івана Карабиця відділу культури військово-цивільної адміністрації м. Торецьк про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди. 
Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 17 грудня 
2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Постановою Донецького апеляційного суду від 07 квітня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 17 грудня 
2020 року залишено без змін.
У липні 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга 
 ОСОБА_1 на рішення Дзержинського міського суду Донецької області 
від 17 грудня 2020 року та постанову Донецького апеляційного суду 
від 07 квітня 2021 року, в якій заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Заявником подано клопотання про поновлення строку касаційного оскарження рішення Дзержинського міського суду Донецької області 
від 17 грудня 2020 року та постанови Донецького апеляційного суду 
від 07 квітня 2021 року.
Як на підставу поновлення строку на касаційне оскарження, заявник посилається на те, що ухвалою Верховного Суду від 11 червня 2021 року її касаційну скаргу на рішення Дзержинського міського суду Донецької області 
від 17 грудня 2020 року та постанову Донецького апеляційного суду 
від 07 квітня 2021 рокубуло повернуто.  ОСОБА_1 подала повторно касаційну скаргу, оскільки повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню з нею, зважаючи на те, що перестали існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.
Клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню, оскільки обставини, на які посилається заявник, свідчать про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження.
До касаційної скарги додано клопотання про звільнення від сплати судового збору на підставі статті 8 Закону України «Про судовий збір» та 136 ЦПК України, за змістом яких, ураховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
На підтвердження скрутного майнового стану та неможливості сплати судового збору за подання касаційної скарги заявник надала відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків Державної фіскальної служби України про суми виплачених доходів від 31 травня 
2021 року, згідно з яким за чотири квартали 2020 року вона отримала дохід у розмірі 14 825 грн 22 коп. та довідку від 23 червня 2021 року № 205, про те, що вона зареєстрована як безробітна у Торецькому міському центрі зайнятості з 02 серпня 2019 року. Разом з цим, заявник надала квитанцію про сплату судового збору у розмірі 741 грн 30 коп.
Згідно з частиною першою статті 136 ЦПК України, суд враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.
Відповідно до вимог статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справах за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: військовослужбовці, батьки які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитинну віком до чотирнадцяти років або дитину інваліда; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї, особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з положеннями статті 12 ЦПК України, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.
Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах. Особливо це стосується порушення заявником процедури касаційного провадження.
У той же час, гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. 
При вирішенні питання про відстрочення, розстрочення або звільнення 
від сплати судового збору майновий стан сторони (належні стороні майнові права та обов`язки) має визначатися судом у світлі конкретних обставин певної справи, включаючи спроможність заявника сплатити судовий збір 
та стадію, на якій перебуває розгляд справи на певний момент. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення 
та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру 
або звільнення сторони від сплати судового збору.
Приймаючи до уваги те, що сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, а предметом позову у цій справі є захист трудових прав, суд касаційної інстанції вважає за можливе за результатами розгляду клопотання  ОСОБА_1 зменшити суму судового збору, яка підлягає сплаті за подання касаційної скарги, з 1 536 грн 80 коп. до 741 грн 30 коп., що відповідає 5 відсоткам розміру її річного доходу за попередній календарний рік та сплачено заявником.
Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права, порушення норм процесуального права, вказує, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).
В обґрунтування необхідності відкриття касаційного провадження на підставі пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України заявник зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо проведення службового розслідування у комунальному підприємстві, установі та організації, висновки якого стали підставою для звільнення на підставі пункту 3 
частини першої статті 41 КЗпП України. 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 17 грудня 2020 року та постанову Донецького апеляційного суду від 07 квітня 2021 року подана у передбачений статтею 390 ЦПК України строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК України.
Керуючись статтями 389, 390, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 17 грудня 2020 року та постанови Донецького апеляційного суду 
від 07 квітня 2021 року задовольнити. 
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 17 грудня 
2020 року та постанови Донецького апеляційного суду від 07 квітня 
2021 року.
Клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору задовольнити частково.
Зменшити ОСОБА_1 суму судового збору, яка підлягає сплаті за подання касаційної скарги, з 1 536 грн 80 коп. до 741 грн 30 коп. 
Відкрити касаційне провадження у справі за позовом  ОСОБА_1 до музичної школи імені Івана Карабиця відділу культури військово-цивільної адміністрації м. Торецьк про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 17 грудня 2020 року та постанову Донецького апеляційного суду від 07 квітня 2021 року.
Витребувати з Дзержинського міського суду Донецької області вищезазначену цивільну справу (№ 225/5183/19).
Надіслати іншим учасникам справи копію касаційної скарги та доданих 
до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, 
у строк до 06 серпня 2021 року. До відзиву необхідно додати докази надсилання відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                    С. Ф. Хопта
 
       Є. В. Синельников
 
       В. В. Шипович