П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

17 серпня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 540/824/21	

 	Головуючий в 1 інстанції: Попов В.Ф.                                Дата і місце ухвалення: 27.05.2021р., м. Херсон                                                                                                    	
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі:
головуючого  –   Ступакової І.Г.
суддів             –    Бітова А.І.
–          Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 27 травня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , третя особа Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », про скасування наказів та акту,-

В С Т А Н О В И Л А :

В березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 , третя особа Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », в якому просив суд:
-          визнати необ`єктивним, неповним та таким, що проведене з порушенням норм діючого законодавства, службове розслідування;
-          скасувати акт щодо виявлених недоліків в окремих питаннях фінансового господарства від 30.11.2020р.;
-          скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 15.12.2020р. №728 «Про результати службового розслідування щодо виявлених недоліків  в окремих питаннях фінансового господарства військової частини НОМЕР_2 »;
-          скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 02.02.2021р. №75 «Про внесення змін до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 15.12.2020р. №728».
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що службове розслідування щодо виявлених недоліків  в окремих питаннях фінансового господарства військової частини НОМЕР_2 , в якій ОСОБА_1 до жовтня 2020 року займав посаду начальника штабу, проведено військовою частиною НОМЕР_1 з порушення вимог діючого законодавства. Зокрема, відповідачем продовжено термін проведення службового розслідування без наявності для цього підстав, що нівелює подальший збір та достовірність доказів; зазначені в акті службового розслідування  відомості не відповідають поясненням прапорщика ОСОБА_2 та солдата ОСОБА_3 . Позивач стверджував, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 15.12.2020р. №728 на нього незаконно накладено дисциплінарне стягнення  у вигляді оголошення догани, позбавлено преміювання за грудень 2020 року та притягнуто до повної матеріальної відповідальності на суму 343 928,56 грн. Під час проведення службового розслідування  не спростовано/підтверджено чи перебували фактично в зоні ООС  військовослужбовці, яким нібито надлишково були нараховані та виплачені кошти. Посилався позивач і на те, що в період з травня 2018 року по жовтень 2020 рік він перебував на посаді начальника штабу - першого заступника командира військової частини НОМЕР_2 і у цей час не був матеріально відповідальною особою, якою є саме командир військової частини. Незважаючи на те, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 передбачено солідарне стягнення суми школи в розмірі 343  928,56 грн. з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , вирішено занести до книги грошових стягнень, нараховувати і обліковувати суму завданих збитків лише за позивачем, що є порушенням прав останнього та принципу рівності, закріпленого ст.21 Конституції України. 
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 27 травня 2021 року позов задоволено частково.
Визнано частково протиправним наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) №728 від 15.12.2020р. та скасовано пп.4.2., пп.4.3. пункту 4 цього наказу. В іншій частині вказаний наказ залишено без змін.
Визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) №75 від 02.02.2021р.
В задоволені решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення від 27.05.2021р. та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції залишено поза увагою положення Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», яким визначено, що саме начальник штабу бригади (полку, окремого батальйону) в мирний і воєнний час відповідає за організацію та підтримання керування підрозділами (якими є фінансова служба, стройова частина та відділ персоналу), за стан обліку особового складу. Відповідні обов`язки покладено на начальника штабу частини і Положенням про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 16.07.1997р. №300. 
Також, апелянт посилається на необґрунтованість тверджень ОСОБА_1 , з якими погодився суд першої інстанції, про те, що командуванням військової частини НОМЕР_3  не було розглянуто звернення позивача від 08.02.2021р. про скасування наказу №728 від 15.12.2020р. За результатами розгляду звернення ОСОБА_1 командиром військової частини НОМЕР_1  видано наказ №75 від 02.02.2021р. «Про внесення змін до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 15.12.2020р. №728», яким призупинено стягнення з грошового забезпечення позивача 20 відсотків щомісяця до вирішення питання по суті у встановленому законодавством порядку. Для встановлення ступеня вини, виду і меж матеріальної відповідальності  стосовно ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 чи інших причетних до надлишкових виплат осіб, матеріали службового розслідування були направлені до Державного бюро розслідувань. 
Апелянт просить суд апеляційної інстанції врахувати, що накази військової частини НОМЕР_1 від 15.12.2020р. №728 та від 02.02.2021р. №75 є невід`ємною частиною у кримінальному провадженні №42020051120000110 від 07.07.2020р.
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.1, п.3 ч.1 ст.311 КАС України. 
На підставі ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає правильність висновків суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги військової частини НОМЕР_1 , тобто в частині вимог позову ОСОБА_1 , які задоволено оскаржуваним судовим рішенням. 
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з травня 2018 року по жовтень 2020 року перебував на посаді начальника штабу військової частини НОМЕР_2 .
06.10.2020р. головою внутрішньо-перевірочної комісії капітаном ОСОБА_6  на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 подано рапорт, в якому зазначено, що під час перевірки внутрішньо-перевірочною комісією окремих питань фінансового господарства в/ч НОМЕР_2 було виявлено відсутність військовослужбовців в наказах ГШ ЗСУ «Про залучення особового складу до сил і засобів здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ у Донецькій та Луганській областях», та розбіжність наказів командира ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (по стройовій частині) з наказами командира в/ч НОМЕР_2 (по стройовій частині), а також з наказами командира в/ч НОМЕР_2 «Про виплату винагороди за безпосередню участь в ООС військової частини НОМЕР_2 », зокрема, по 58 особам. Військовослужбовці старший солдат ОСОБА_7 , старший солдат ОСОБА_8 , прапорщик ОСОБА_2 та солдат ОСОБА_9 взагалі відсутні в наказах ГШ ЗСУ «Про залучення особового складу до сил і засобів здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ у Донецькій та Луганській областях» та отримували виплати винагороди за безпосередню участь в ООС.
Наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 13.10.2020р. №693 призначено службове розслідування щодо виявлених недоліків в окремих питаннях фінансового господарства військової частини НОМЕР_2 . Акт та матеріали службового розслідування наказано  подати на розгляд до 05.11.2020р.
04.11.2020р., відповідно до рапорту майора ОСОБА_10 , командиром в/ч НОМЕР_1 видано наказ про продовження проведення службового розслідування, призначеного наказом від 13.10.2020р. №693, до 30 листопада 2020 року. 
За результатами розслідування Комісією складено акт від 30.11.2020р. щодо виявлених недоліків в окремих питаннях фінансового господарства в/ч НОМЕР_2 . Актом службового розслідування зафіксовано здійснення в/ч НОМЕР_2 надлишкових виплат військовослужбовцям. Контроль з боку командира військової частини НОМЕР_2 майора ОСОБА_4 та начальника штабу ОСОБА_1 за обліком перебування військовослужбовців в/ч НОМЕР_2 в районі проведення ООС, їх прибуття та вибуття, здійснювався повільно або взагалі не вівся. До наказів по стройовій частині в/ч НОМЕР_2 ТВО старшого помічника начальника штабу  з кадрів і стройової частини  в/ч НОМЕР_2 лейтенантом ОСОБА_5 внесено неправдиві дані стосовно військовослужбовців, які у березні-липні 2020 року не виконували завдання і районі проведення ООС, стосовно яких не надавалися клопотання про їх прибуття-вибуття в район (з району ООС) до ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». В результаті таких дій допущено незаконне підвищення виплат грошового забезпечення військовослужбовцям в/ч НОМЕР_2 , які були за документами відсутні в районі проведення ООС, у тому числі й на 1-й лінії. Своїми діями майор ОСОБА_4 , підполковник ОСОБА_1 та лейтенант ОСОБА_5 порушили вимоги наказу МО №300 від 16.07.1997р. «Про затвердження положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України». 
Пряма дійсна шкода, завдана військовій частині внаслідок надлишкових виплат  під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, становить 343  928,56 грн. Надлишкові виплати здійсненні внаслідок неналежного виконання посадових обов`язків  майором ОСОБА_4 , підполковником ОСОБА_1 та лейтенантом ОСОБА_5 
15.12.2020р. командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ №728 «Про результати службового розслідування щодо виявлених недоліків в окремих питаннях фінансового господарства військової частини НОМЕР_2 », яким, серед іншого, наказано:
1. Начальнику штабу – першому заступнику командира в/ч НОМЕР_1 провести роз`яснювальну роботу з командуванням військової частини НОМЕР_2 щодо недопущення подібних випадків у майбутньому з доведенням Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців  та прирівняних до них осіб за шкоду, заподіяну державі» від 03.10.2019р. та вимог керівних документів;
2. За порушення вимог ст.ст. 5,8,9,11,14,16, абз.1 та 13 ст. 69 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1,4,5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п.п. 3.1.5, 3.1.9 Наказу МО України №300 від 16.07.1997р., відповідно до п. «б» ст.48 Дисциплінарного статуту ЗСУ на підполковника ОСОБА_1 накласти дисциплінарне стягнення - «догана»;
3. Помічнику командира військової частини НОМЕР_1 з правової роботи - начальнику юридичної групи направити копію матеріалів службового розслідування до ДБР України;
4. Помічнику командира з фінансово-економічної роботи – начальнику фінансово-економічної служби  в/ч НОМЕР_1 :
4.1. відповідно до  п.5 Розділу 16 Наказу МОУ від 07.06.2018р. №260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» позбавити підполковника ОСОБА_1 преміювання за грудень місяць 2020 року в повному обсязі;
4.2. відповідно до ст.10 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019р. №160-ІХ притягнути підполковника ОСОБА_1 до повної матеріальної відповідальності на суму 343 928,56 грн. до повного відшкодування збитків солідарно з майором ОСОБА_4 та лейтенантом ОСОБА_5 ;
4.3. суму завданих збитків в розмірі 343 928,56 грн. внести до книги грошових стягнень і нарахувань та обліковувати за підполковником ОСОБА_1 . Стягнення здійснювати щомісяця із грошового забезпечення в розмірі 20 відсотків. 
В іншій частині зазначений наказ №728 від 15.12.2020р. не стосується позивача по справі та не зачіпає його права та інтереси.
14.01.2021р. ОСОБА_1 звернувся із заявою (зверненням) до командира в/ч НОМЕР_3 щодо визнання незаконним та скасування наказу №728 від 15.12.2020р. у зв`язку з необ`єктивним, неповним розслідування та таким, що проведене з порушенням норм діючого законодавства.
02.02.2021р. командиром в/ч НОМЕР_1 винесено наказ №75 «Про внесення змін до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 15.12.2020р. №728», яким:
- пункт 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 15.12.2020р. №728 викладено в наступній редакції: «Помічнику командира  військової частини НОМЕР_1 з правової роботи - начальнику юридичної служби  направити копію матеріалів службового розслідування  до ТУ ДБР України  у м.Краматорськ, за результатами досудового розслідування, відповідно до ст.10 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019р. №160-ІХ, вжити заходів щодо відшкодування шкоди з винних осіб у судовому порядку за позовом військової частини НОМЕР_1 , з урахуванням ступеня вини і конкретних обставин завдання шкоди»;
- призупинено дію п. 4.2, п. 4.3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 15.12.2020р. №728 до вирішення питання по суті у встановленому законом порядку. 
Зокрема, підставою для прийняття вказаного наказу стало посилання на положення п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 29.12.1992р. «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», в якому зазначено, що солідарна матеріальна відповідальність застосовується лише за умови, якщо судом встановлено, що шкода підприємству, установі, організації заподіяна спільними умисними діями кількох працівників або працівника та інших осіб. 
ОСОБА_1 вважаючи службове розслідування таким, що проведене з порушенням норм діючого законодавства, а складений за його наслідками акт від 30.11.2020р. та прийнятті командиром військової частини НОМЕР_1 накази від 15.12.2020р. №728 «Про результати службового розслідування щодо виявлених недоліків  в окремих питаннях фінансового господарства військової частини НОМЕР_2 » та від 02.02.2021р. №75 «Про внесення змін до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 15.12.2020р. №728» незаконними, звернувся з даним позовом до суду про їх скасування.
Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 та скасовуючи пп.4.2., пп.4.3. пункту 4 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) №728 від 15.12.2020р. суд першої інстанції виходив з того, що згідно положень Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» відшкодування матеріальної шкоди, у разі відмови особи від її добровільного відшкодування, може бути здійснено тільки в судовому порядку шляхом звернення військової частини до суду. Саме при розгляді судом такого позову підлягає перевірці наявність шкоди, її розмір, винна особи у заподіяні, чи саме та особа заподіяла шкоду до якої заявлено позов та інші обставини у відповідності до норм Цивільного кодексу України та Закону № 160-IX. У зв`язку з цим, за висновками суду першої інстанції, притягнення підполковника ОСОБА_1 до повної матеріальної відповідальності на суму 343 928,56 грн. до повного відшкодування збитків солідарно з майором ОСОБА_4 та лейтенантом ОСОБА_5 , а також внесення суми завданих збитків до книги грошових стягнень і нарахувань та обліковування їх за підполковником ОСОБА_1 , не може бути визнано законним. Суд зазначив, що оскільки наказ №75 від 02.02.2021р. є похідним від наказу №728 від 15.12.2020р., тому додаткових обґрунтувань щодо його скасування не потребує.
Надаючи правову оцінку висновкам суду першої інстанції про часткове задоволення позову колегія суддів виходить з наступного.
Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією   та законами України.
Відповідно до частини другої статті 3 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999р. №548-ХІV (далі - Статут), порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються законами України, положеннями про проходження військової служби відповідними категоріями військовослужбовців, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Статтею 9 Статуту визначено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно п.11 Статуту до обов`язків військовослужбовця, серед іншого, належить збереження державного майна.
В силу статті 16 Статуту кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначає Закон України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» № 160-IX від 03 жовтня 2019 року (далі - Закон №160-ІХ).
За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону №160-ІХ, матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності;  пряма дійсна шкода (далі - шкода) - збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків. До шкоди не включаються доходи, які могли бути одержані за звичайних обставин, якщо таких збитків не було б завдано /пункт 5/.
Відповідно до частин першої та другої статті 3 Закону №160-ІХ підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.
Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.
При цьому, згідно ч.4 ст.3 Закону №160-ІХ, переведення особи до іншого місця служби чи її звільнення з посади або служби не може бути підставою для звільнення її від матеріальної відповідальності, встановленої законом.
Таким чином, єдиною підставою для притягнення військовослужбовця до матеріальної відповідальності є завдання ним шкоди неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням обов`язків військової служби або службових обов`язків. При цьому притягнення військовослужбовця до матеріальної відповідальності можливо лише за наявності: 1) шкоди, 2) протиправної поведінки (невиконання чи неналежного виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків); 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою, 4) вини особи в завданні такої шкоди.
Відповідно до статті 8 Закону №160-ІХ посадові (службові) особи зобов`язані письмово доповісти командиру (начальнику) про всі факти завдання шкоди протягом доби з моменту виявлення таких фактів.
У разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.
За результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності.
Якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню.
Наказ доводиться до винної особи під підпис.
У разі якщо шкоду завдано кількома особами, у наказі командира (начальника) визначаються суми, що підлягають стягненню окремо з кожної особи, з урахуванням ступеня вини і конкретних обставин завдання ними шкоди.
Згідно ч.ч. 1, 2, 5 статті 10 Закону №160-ІХ відшкодування шкоди, завданої особою, здійснюється на підставі наказу командира (начальника) шляхом стягнення сум завданої шкоди з місячного грошового забезпечення винної особи, крім випадків, передбачених частинами третьою, четвертою та п`ятою цієї статті та частиною першою статті 12 цього Закону.
Відшкодування шкоди, завданої командиром (начальником), здійснюється на підставі наказу старшого за службовим становищем командира (начальника).
Особа, яка завдала шкоду, за згодою командира (начальника) може добровільно відшкодувати її розмір повністю або частково, передати для відшкодування завданої шкоди рівноцінне майно або відремонтувати чи відновити пошкоджене, про що видається відповідний наказ. Не допускається відшкодування завданої шкоди рівноцінним майном у разі втрати чи пошкодження зброї, боєприпасів, спеціальної техніки та іншого майна, що відповідно до закону вилучене з цивільного обороту або обмежене в обороті.
У разі притягнення особи, яка завдала шкоду, до кримінальної відповідальності відшкодування шкоди здійснюється шляхом пред`явлення військовою частиною, установою, організацією, закладом цивільного позову в кримінальному провадженні в порядку, встановленому законом.
Таким чином, з вказаних норм слідує, що саме розслідуванням повинно бути встановлено: в чому полягає матеріальна шкода та яка її вартісна оцінка; якими конкретно неправомірними діями військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного заподіяно шкоду; вимоги яких законів, військових статутів, порадників, інструкцій та інших нормативних актів при цьому було порушено; умисно чи з необережності та з якою метою заподіяно шкоду; чи заподіяно шкоду винною особою під час виконання службових обов`язків; ступінь вини кожного у разі заподіяння шкоди кількома особами; умови та причини, що сприяли заподіянню шкоди, та її наслідки
Підпунктом 4.2 пункту 4 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 15.12.2020р. №728 «Про результати службового розслідування щодо виявлених недоліків  в окремих питаннях фінансового господарства військової частини НОМЕР_2 » притягнуто  підполковника ОСОБА_1 до повної матеріальної відповідальності на суму 343 928,56 грн. до повного відшкодування збитків солідарно з майором ОСОБА_4 та лейтенантом ОСОБА_5 .
Однак, незважаючи на те, що актом від 30.11.2020р. щодо виявлених недоліків в окремих питаннях фінансового господарства в/ч НОМЕР_2 зафіксовано, що надлишкові виплати на суму 343 928,56 грн. здійсненні внаслідок неналежного виконання посадових обов`язків майором ОСОБА_4 , підполковником ОСОБА_1 та лейтенантом ОСОБА_5 (тобто, шкоду завдано кількома особами), ні у вказаному акті, а ні в спірному наказі командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 15.12.2020р. №728, в порушення вимог ч.8 ст.8 Закону №160-ІХ, не визначено суми, що підлягають стягненню окремо з кожної особи, з урахуванням ступеня вини і конкретних обставин завдання ними шкоди.
Крім того, підпунктом 4.3 пункту 4 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 15.12.2020р. №728 суму завданих збитків в розмірі 343 928,56 грн. наказано внести до книги грошових стягнень і нарахувань та обліковувати за підполковником ОСОБА_1 . Стягнення здійснювати щомісяця із грошового забезпечення в розмірі 20 відсотків. 
Як правильно зазначив суд першої інстанції системний аналіз приписів ст.ст. 8, 10-14 Закону № 160-IX дає підстави для висновку, що відшкодування шкоди, в разі відмови від її добровільного відшкодування, здійснюється в судовому порядку за позовом військової частини, установи, організації, закладу або в іншому встановленому законом порядку. Саме при розгляді судом такого позову підлягає перевірці наявність шкоди, її розмір, винна особи у заподіяні, чи саме та особа заподіяла шкоду до якої заявлено позов та інші обставини у відповідності до норм Цивільного кодексу України та Закону України від 3 жовтня 2019 року №160-IX «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» .
На підставі викладеного колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про незаконність підпунктів 4.2 та 4.3 пункту 4 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 15.12.2020р. №728 та, у зв`язку з цим, про наявність підстав для їх скасування. Як наслідок, скасуванню підлягає і наказ №75 від 02.02.2021р. як похідний від   наказу № 728 від 15.12.2020р.
Більше того, в наказі №75 від 02.02.2021р. відповідач фактично визнає передчасність та протиправність прийняття рішення про стягнення з позивача шкоди у зазначеному розмірі та у зазначений спосіб, посилаючись на п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду  України №14 від 29.12.1992р. «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», згідно якого розмір шкоди,  заподіяної  з  вини  кількох  працівників, визначається для кожного з них з урахуванням ступеня вини,  виду і меж   матеріальної   відповідальності.  
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції про часткове задоволенні позову ОСОБА_1 , а тому підстав для задоволення апеляційної скарги військової частини НОМЕР_1 та скасування рішення суду першої інстанції від 27.05.2021р. колегія суддів не вбачає.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -          
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 27 травня 2021 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 328 КАС України.
                                                                 Повний текст судового рішення виготовлений 17 серпня 2021 року.

Головуючий:                                                                                                                     І.Г. Ступакова

Судді:                                                                                                                                А.І. Бітов

                                                                                                                                       О.В. Лук`янчук