Справа № 757/16437/21	 	 	 	Головуючий у 1 інстанції Бортницька В.В.	
Провадження № 33/824/3662/2021	 	 	 	Доповідач у 2 інстанції Шроль В.Р.	
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП	 	 	 	 	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И
 
17 вересня 2021 року                                                                  м. Київ 
Суддя Київського апеляційного суду В.Р. Шроль, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 05 травня 2021 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
 
 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 454 грн. судового збору,,
                                                         В С Т А Н О В И В:
За постановою  ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 16.02.2021 о 03 год. 00 хв., в м. Києві по вул. П. Скоропадського, біля буд. 9/12, керував автомобілем марки «Ваз», державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога. Згідно висновку лікаря-нарколога від 20.02.2021 за № 000778 ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння, чим порушив п. 2.9. «а» Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
В апеляційній скарзі захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, просить постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає про те, що розгляд справи проведений неповноважним суддею, оскільки їй був заявлений відвід, який не був вирішеним, при розгляді справи суддею не звернута увага на те, що всупереч вимогам п.п.17,20 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року  зміст висновку щодо результатів медичного огляду не був складений безпосередньо після огляду, не був повідомлений ОСОБА_1 в присутності поліцейського та  не був йому виданий, тому дані висновку є недопустимими доказами, суддя вийшла за межі складеного протоколу, визнавши ОСОБА_1 винуватим у керуванні транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, хоча перебування за кермом автомобіля  в стані наркотичного сп`яніння йому не інкримінувалося, відеозйомка події  провадилися з порушенням Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису № 1026 від 18.12.2018 року і при складанні протоколу особі, яка притягується до адміністративної  відповідальності, не були роз`яснені права та обов`язки, у тому числі і право на користування правничою допомогою.
Заслухавши особу, що притягується до адміністративної відповідальності, та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, вважаю апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
 
З матеріалів справи випливає, що заява про відвід судді подана після завершення судового засідання, тому доводи апеляційної скарги про розгляд справи неналежним судом є безпідставними.
 
Також не ґрунтуються на матеріалах справи і доводи апеляційної скарги про порушення права ОСОБА_1 права на захист внаслідок не роз`яснення йому прав, передбачених ст.268 КУпАП, під час складання протоколу, оскільки протокол про адміністративне правопорушення містить посилання на таке роз`яснення, а при власноручному викладенні пояснень особи до складеного протоколу  зауважень з цього приводу  не зазначено.
 
Проте, доводи апеляційної скарги про відсутність належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є слушними.
Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані наркотичного сп`яніння.
Згідно з п.2.9-а ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.
 
При апеляційному розгляді ОСОБА_1 пояснив, що на пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння він погодився, так як наркотичні речовини ніколи не вживав та веде здоровий спосіб життя, по приїзду до медичного закладу лікарем був проведений його візуальний огляд, під час якого жодних ознак сп`яніння у нього виявлено не було, однак працівники поліції наполягали на проведенні дослідження його сечі. Після проходження відповідної процедури, лікар повідомив, що він тверезий , але жодних висновків йому вручено не було та повідомлено, що результати дослідження біологічного середовища  будуть готові через чотири дні.  Після чого працівники поліції підвезли його до місця знаходження його автомобіля, склали протокол, після чого він на автомобілі поїхав додому. Вважає, що лабораторне дослідження було проведено не з його сечею, яка не могла містити наркотичних засобів.
 
В обґрунтування підтвердження винуватості ОСОБА_1 суддя послалася на докази, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, висновку лікаря-нарколога, відеозапису з нагрудної камери, визнавши їх допустимими та належними. 
 
Проте, висновки судді на матеріалах справи про адміністративне правопорушення не ґрунтуються.
 
Так, відеозапис події, долучений до матеріалів справи поліцейським, не містить будь-яких доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння чи проведення процедури його огляду на стан сп`яніння, тому його дані не можуть бути визнані належним доказом.
 
Протокол, складений поліцейським, також не містить даних про вчинення ОСОБА_1   адміністративного правопорушення, а викладена у ньому суть адміністративного правопорушення  не може бути визнана доказом по справі, оскільки є суб`єктивною позицією особи, яка склала протокол.
 
Не можуть бути визнані допустимими доказами по справі і відомості, що містяться у висновку щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного , наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
 
         Згідно п.17 Розділу ІІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»  зміст висновку повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку. 
 
Відповідно п. 20 Розділу ІІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.
 
Так, у висновку зазначено, що він заповнений лікарем - наркологом 20.02.2021 року на підставі даних, що містяться у акті медичного огляду №000778, складеному 16.02.2021 року о 03 год. 30 хв., а  п.11 висновку не має підпису обстежуваної особи про ознайомлення з результатами огляду.
 
З копії акту медичного огляду вбачається, що за результатами візуального огляду ОСОБА_1 , який був проведений 16.02.2021 року  близько 03 год 30 хв., останній був визнаний тверезим (п.20 акту), а за результатами лабораторної діагностики сечі , відібраної 16.02.2021 року о 3год.  50 хв.,  був встановлений стан сп`яніння внаслідок вживання каннабіноїдів. При чому,  час проведення лабораторних тестів у акті не зазначений, а сам заключний діагноз лікарем встановлений 20.02.2021 року.
 
Вказані обставини підтверджують пояснення ОСОБА_1 про те, що за результатами візуального огляду він був визнаний тверезим, а також той факт, що висновок був складений 20.02.2021 року, а тому, об`єктивно його зміст не міг бути повідомлений йому безпосередньо  після проведення огляду, також  не міг бути врученим йому і примірник висновку.
 
Матеріалами справи не спростовані і пояснення ОСОБА_1 про те, що в разі проведення лабораторної діагностики   об`єктом  дослідження не могло бути відібране у нього біологічне середовище..
 
Відповідно до ч.2  ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
 
Особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, на запрошення до суду апеляційної інстанції не з`явився, доказів на спростування версії ОСОБА_1   про допущені порушення при проведенні його огляду  на стан наркотичного сп`яніння  та про неналежність йому об`єкта лабораторного дослідження  також не надав.
У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.
Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
З огляду на наведене, висновок № 000778 від 20.02.2021 року щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного , наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, не може бути визнаний допустимим джерелом доказів винуватості особи, що притягується до адміністративної відповідальності.
 
Таким чином, належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_1   у керуванні транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, не зібрано. 
 
За таких обставин,  постанова судді підлягає скасуванню із закриттям провадження по справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
 
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,   
      П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, задовольнити.
Постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 05 травня 2021 року щодо  ОСОБА_1 скасувати, а провадження по справі закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                       В. Р. Шроль