ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2021 року 
м. Черкаси 

Справа № 710/584/21		
Провадження № 22-ц/821/1660/21		
Категорія: 304090000 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В. 
суддів: Єльцова В.О., Бородійчука В.Г.
за участю секретаря: Захарченко А.Д.

учасники справи: 
позивач – акціонерне товариство «Акцент Банк»
відповідач –  ОСОБА_1 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу, подану представником акціонерного товариства «Акцент-Банк» – адвокатом Омельченком Євгенієм Володимировичем на заочне рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 24 червня 2021 року (ухваленого в приміщенні Шполянського районного суду Черкаської області під головуванням судді Побережної Н.П.) у цивільній справі за позовом акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

06 травня 2021 АТ «А-Банк» звернулося до Шполянського районного суду Черкаської області із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 10 січня 2020 року ОСОБА_1 приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» з метою укладання кредитного договору № б/н та отримання кредитної картки.
На підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ «А-Банк» ОСОБА_1 було надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,40% річних на суму залишку заборгованості за кредитом.
Відповідачка ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на те, що підписана нею Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання Банківських послуг у АТ «А-Банк» разом з Умовами та правилами і Тарифами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між нею та Банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. 
АТ «А-Банк» зазначає, що свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, відповідно до умов Договору, проте, ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання належним чином не виконала, грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом не надала.
У зв`язку із невиконанням ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань за кредитним договором № б/н від 10 січня 2020 року, вказує банк, утворилася заборгованість, загальна сума якої на 28 січня 2021 року становить 20032,23 грн. і яка складається з наступного: 13965,83 грн. – заборгованість за кредитом; 6066,40 грн. – заборгованість по відсоткам за користування кредитом.
Посилаючись на викладене та приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 не приймає заходів, направлених на погашення існуючої заборгованості, АТ «А-Банк» звернулося до Шполянського районного суду Черкаської області із даним позовом та просило постановити судове рішення, яким стягнути із ОСОБА_1 на користь АТ «А-Банк» заборгованість у загальному розмірі 20032,23 грн. за кредитним договором № б/н від 10 січня 2020 року, а також понесені банком судові витрати у розмірі 2270,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 24 червня 2021 року позов - задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «А-Банк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 10 січня 2020 року в сумі 13965,83 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «А-Банк» судовий збір у розмірі 1582,57 грн.
В задоволенні інших позовних вимог – відмовлено.
Рішення суду першої інстанції, зокрема, мотивоване тим, що у підписаній сторонами анкеті-заяві, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.
Крім того, позивачем не надано належних підтверджень, що саме додані до позовної заяви Витяг з Умов розумів відповідачка та ознайомилася і погодилася саме із ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг АТ «А-Банк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.
Проте, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «А-Банк» не повернуті, відповідачка  ОСОБА_1 повинна повернути банку фактично отриману суму кредитних коштів.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 22 липня 2021 року, АТ «А-Банк» вважаючи, що оскаржуване рішення винесене із порушенням норм матеріального права, є необґрунтованим, прийнятим без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі, просило суд апеляційної інстанції скасувати заочне рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 24 червня 2021 року в частині відмовлених позовних вимог банку та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог АТ «А-Банк» в повному обсязі. Стягнути з ОСОБА_1 на користь банку судові витрати пов`язані з поданням апеляційної скарги.

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга АТ «А-Банк», зокрема, мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не було прийнято до уваги, що банком дотримано вимоги закону при укладенні договору з відповідачкою. 
Вказує, що жодними нормами матеріального права банк не позбавлений права на отримання процентів, як це визначено законодавством України.
Крім того, в апеляційній скарзі зазначено, що до позову додано паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», який містить інформацію про умови кредитування, строки, процентну ставку, тощо. Також зазначає, що відсутність підпису ОСОБА_1 на ньому обумовлена тим, що підписання було здійснено шляхом накладення електронного підпису за одноразовим ідентифікатором, який відправлявся на вказаний відповідачкою номер мобільного телефону.
Також особа, яка подала апеляційну скаргу вказує, що відсутність підпису позичальника на Умовах і Правилах не свідчить про те, що вона не була ознайомлена з ними та про відсутність договірних правовідносин між сторонами та відсутність заборгованості; підпис відповідача в заяві позичальника свідчить про те, що  ОСОБА_1 повністю згодна з умовами кредитування та отриманням кредиту саме на таких умовах; дії з користування кредитними коштами свідчать про визнання заборгованості по кредиту та згоду з умовами кредитування, а розрахунок заборгованості підтверджує вказаний банком розмір заборгованості. 

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Фактичні обставини справи 

10 січня 2020 року ОСОБА_1 було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк», з метою укладання кредитного договору № б/н. На підставі вказаної анкети-заяви відповідачці було надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,40% щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом.
У вказаній анкеті-заяві зазначено, що підписант згоден з тим, що дана анкета-заява разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між клієнтом і банком договір про надання банківських послуг які розміщено на сайті http://a-bank.com.ua/terms.
До кредитного договору банком додано копію анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у АТ «А-Банк», яка підписана сторонами, витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «А-Банк», Тарифи користування кредитною карткою «Зелена»та паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка».
Як вбачається із вищевказаної анкети-заяви, остання містить фактично анкетні дані  ОСОБА_1 , підпис позичальника та датована 10 січня 2020 року. В даній заяві не вказано суму кредитного ліміту, процентної ставки по кредиту, проценти в місяць, щомісячної комісії, вид кредитної картки, а також розмір пені і штрафів (а.с.5 зворот).
На обґрунтування фактичної суми заборгованості, позивачем по справі АТ «А-Банк»надано суду розрахунок заборгованості за договором № SAMABWFC10073066254 від 10 січня 2020 року, укладеного між АТ «Акцент-Банк» та клієнтом –  ОСОБА_1 , з якого вбачається, що загальна сума заборгованості відповідача по кредиту становить 20032,23 грн., яка складається з наступних складових: 13965,83 грн. – заборгованість за кредитом; 6066,40 грн. – заборгованість по відсоткам за користування кредитом. (а.с. 5)

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга АТ «А-Банк» не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Судом встановлено, що 10 січня 2020 року відповідачкою  ОСОБА_1 було підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк», у якій заповнено графи особистих даних (а.с. 5 зворот).
У вказаній анкеті-заяві зазначено, що підписант згоден з тим, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між клієнтом і банком договір про надання банківських послуг.
При цьому, зазначена анкета-заява не містить посилань на конкретні умови користування кредитом та його погашення, порядок нарахування та сплати відсотків за користування кредитом.
Згідно до ч. 1 ст. 626 ЦПК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди – ст. 638 ЦК України.
У відповідності до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
Кредитний договір укладається у письмовій формі – ч. 1 ст. 1055 ЦК України.
За статтями 526 та 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованою договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Особливостями договору приєднання є те, що позичальник приймає і погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов. Виходячи з позовних вимог, саме про такий договір зазначав банк.
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів, та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Банк, пред`являючи вимоги про стягнення із  ОСОБА_1 існуючої заборгованості по кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути з  ОСОБА_1 заборгованість по відсоткам за користування кредитними коштами. 
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі щодо розміру і порядку нарахування процентів, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором № б/н від 10 січня 2020 року, посилався також на Умови та правила надання банківських послуг та Тарифами, які викладені на банківському сайті  https://a-bank.com.ua/terms,  як невід`ємні частини спірного договору, а також на Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», який містить основні умови кредитування.
Колегія суддів погоджується із посиланням суду першої інстанції на те, що позивачем не підтверджено укладення кредитного договору саме на тих умовах, які заявлені банком у позовній заяві.
У заяві-анкеті зазначено, що відповідачка  ОСОБА_1 згідна із тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомлена та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.
Водночас, банк додав Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» (а.с. 6)
Колегія суддів звертає увагу на неможливість ідентифікації того, що наданий Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», підписаний  ОСОБА_1 , оскільки в графі підпису споживача відсутній підпис клієнта.
Також у зазначеному паспорті споживчого кредиту в графі вибору кредитних карток не визначений тип кредитної картка, яка надавалась відповідачці.
Доводи апеляційної скарги про те, що паспорт споживчого кредиту підписано боржником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором і судом першої інстанції при розгляді справи мала бути врахована судова практика Верховного Суду у справі № 524/5556/19 від 12 січня 2021 року, є необґрунтованими з наступних підстав.
У справі № 524/5556/19, зокрема зазначено, що судами встановлено, що договір про надання фінансового кредиту, було в цілому укладено між сторонами 13 травня 2019 року в електронній формі і він містить електронний підпис позивачки та представника ТОВ «КУ «Європейська кредитна група», а тому має силу договору, відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію».
В даній справі встановлено, що договір підписаний сторонами у паперовій формі особистими підписами і не містить умов щодо укладання його в електронній формі.
Крім того, надана позивачем анкета-заява не містить умов про те, що складовою частиною спірного кредитного договору є паспорт споживчого кредиту.
Посилання АТ «Акцент Банк» в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції не враховано правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 02 грудня 2020 року у справі № 284/157/20-ц, також є безпідставними,  оскільки у справі 284/157/20 судами встановлено, що паспорт споживчого кредиту, в якому вказана процентна ставка, підписаний відповідачем у паперовій формі, що очевидно не відповідає обставинам даної справи, де паспорт споживчого кредиту підписано у паперовій формі представником банку та не містить підпису відповідачки ОСОБА_1 .
Крім того, під час касаційного перегляду справи №284/157/20-ц (провадження № 61-13569св20) Верховним Судом було встановлено недотримання судами попередніх інстанцій ст. ст. 89, 263-264, 382 ЦПК України, внаслідок чого справу було передано на новий розгляд до суду першої інстанції.
Винесення судом касаційної інстанції постанови про скасування рішень судів попередніх судових інстанцій із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції не означає остаточного вирішення спору в справі й неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні спору по суті.
Отже, наведені позивачем судові рішення Верховного Суду та судове рішення в даній справі, яке оскаржується, ухвалені у справах з різними (іншими) фактичними обставинами.
Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти лише такі рішення, де аналогічними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.
Матеріали справи також не містять підписаних відповідачкою ОСОБА_1 інших документів, що є обов`язковими складовими договору надання банківських послуг. Так, Умови та Правила надання банківських послуг та тарифи банку, пред`явлені банком в додатку до позовної заяви, не містять підпису клієнта банку.
Також матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг розуміла  ОСОБА_1 та ознайомилася і погодилася саме із ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг.
Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.
Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ «А-Банк» заборгованості по процентам, оскільки вони відповідають правовим висновкам, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 у справі №342/180/17 (провадження № 14-131цс19).
Однак, враховуючи той факт, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ «А-Банк» в повному обсязі не повернуті, а також приймаючи до уваги вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, апеляційний суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Факт користування ОСОБА_1 кредитними коштами знайшов своє об`єктивне підтвердження у матеріалах справи.
Відповідачка про втрату картки не заявляла, з заявами щодо несанкціонованого використання коштів до банку не зверталася, користувалася кредитними коштами.
Таким чином, суд першої інстанції розглянув позов саме в межах заявлених АТ «А-Банк»вимог і на підставі доказів, поданих позивачем і прийшов до аргументованого висновку про наявність правових підстав лише для часткового задоволення вимог АТ «А-Банк», а саме в частині стягнення із  ОСОБА_1 на користь банку заборгованості за кредитом в сумі 13965,83 грн.
У відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. 
Інші доводи апеляційної скарги АТ «А-Банк» суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер і правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами, не вбачає.

        Керуючись ст.ст. 258, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу, подану представником Акціонерного товариства  «Акцент Банк» – адвокатом  Омельченком Євгенієм Володимировичем – залишити без задоволення.
Заочне рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 24 червня 2021 року у цивільній справі за позовом акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – залишити без змін.
Судові витрати, понесені у зв`язку із переглядом справи у суді апеляційної інстанції – залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в порядку та за умов, визначених ЦПК України. 

Головуюча                   О.В. Карпенко

Судді                   В.О. Єльцов
                                                                       
                                                                В.Г. Бородійчук

/текст постанови суду виготовлений 14 вересня 2021 року/