Ухвала
 
27 липня 2021 року
м. Київ
 
справа № 298/1531/19
 
провадження № 61-8752ск21
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Осіяна О. М. розглянув касаційну скаргу Міністерства оборони України на окрему ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 30 березня 2021  року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа – ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним вище позовом.
 
Рішенням Великоберезнянського районного суду від 03 грудня 2019 року, залишеним без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 30 березня 2021  року, заяву ОСОБА_1 задоволено. Встановлено юридичний факт, за яким ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_1 , який проходив військову службу в Збройних Силах в період з 18 жовтня 1983 року по 23 жовтня 1985 року, з них з 24 квітня 1984 року по 23 квітня 1985 року у складі військової частини пп 51931 у Демократичній Республіці Афганістан, де брав участь у бойових діях та отримав поранення, не пов`язане із вчиненням кримінального чи адміністративного правопорушення, та не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, та навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
 
Окремою ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 30 березня 2021  року зобов`язано довести виявлені факти до відома Міністерства оборони України для відповідного реагування. Про вжиті заходи належить повідомити апеляційний суд протягом одного місяця з дня надходження окремої ухвали.
 
16 липня 2021 року Міністерство оборони України (далі – МО України), яке не брало участі у справі, подало до Верховного Суду касаційну скаргу, що надійшла 20 липня 2021 року. 
 
Касаційна скарга МО України не може бути прийнята касаційним судом до розгляду, оскільки вона не відповідає формі і змісту касаційної скарги, визначених статтею 392 ЦПК України.
 
Подана касаційна скарга МО України не може бути прийнята судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки зі змісту прохальної частини скарги вбачається, що заявник просить скасувати окрему ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 березня 2021 року.
 
Тому враховуючи викладене заявнику належить уточнити вимоги касаційної скарги в частині оскарження окремої ухвали Закарпатського апеляційного суду від 30 березня 2021  року, зазначивши яке саме судове рішення ним оскаржуються у відповідності до вимог статті 392 ЦПК України та надати касаційну скаргу (у її новій редакції), копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.
 
Крім того, зазначена касаційна скарга МО України містить клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення, з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки участі у справі товариство не брало, але оскаржуваним судовим рішенням апеляційного суду було вирішено питання про його права, свободи, інтереси та (або) обов`язки. Вказує, що про наявність оскаржуваного судового рішення заявнику стало відомо 29 червня 2021 року після отримання телеграми від 29 червня 2021 року № 12, не надавши, при цьому відповідних доказів.
 
Частиною першою статті 389 ЦПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку.
 
Згідно із частиною першою та другою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
 
Оскільки, безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду у  такому його елементі як правова визначеність, тому, заявнику належить надати докази на підтвердження поважності причин пропуску цього строку.
 
Отже, МО України не надало доказів дати отримання копії судового рішення апеляційної інстанції, а саме копії телеграми від 29 червня 2021 року № 12, посилання на яку міститься у тексті касаційної скарги.
 
Відтак, відсутні підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, що відповідає статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливі для всіх учасників процесу.
 
Згідно з частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.
 
Крім того, касаційна скарга МО України не може бути прийнята касаційним судом до розгляду, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору в установлених порядку та розміру. 
 
Разом з тим, до касаційної скарги додано клопотання про відстрочення сплати судового збору, враховуючи складнощі майнового стану, не надавши, при цьому, належних доказів. 
 
Згідно із частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.
 
Статтею 5 Закону України «Про судовий збір», визначено пільги щодо сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.
 
Відповідно статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача – фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
 
Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з положеннями статті 12 ЦПК України, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.
 
На підтвердження вказаних обставин заявник не надав суду касаційної інстанції відповідних доказів про наявність підстав для відстрочення сплати судового збору.
 
Наведені заявником доводи не дають достатніх підстав для відстрочення сплати судового збору, що відповідає статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливі для всіх учасників процесу.
 
У задоволенні клопотання МО України про відстрочення сплати судового збору необхідно відмовити, оскільки ним не надано доказів на підтвердження майнового стану, відтак заявнику слід сплати судовий збір за подання цієї касаційної скарги.
 
Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».
 
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції на час подачі позову) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що встановлений законом станом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, – у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
 
Відповідно до підпункту 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду касаційної скарги на ухвалу суду, яка подана юридичною особою, ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Зазначене положення стосується подання апеляційних і касаційних скарг на всі без винятку ухвали суду, які підлягають оскарженню, незалежно від того, чи передбачено Законом України «Про судовий збір» справляння судового збору за подання тих заяв, за результатами розгляду яких виносяться відповідні ухвали.
 
Згідно абзацу четвертого статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» з 01 січня 2021 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2 270 грн. 
 
Таким чином, заявнику слід сплатити судовий збір за подання касаційної скарги на ухвалу суду у розмірі 2 270 грн.
 
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УДКСУ у Печерському районі м. Києва, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA288999980313151207000026007, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
 
На підтвердження сплати судового збору до Верховного Суду необхідно надати оригінал квитанції про сплату судового збору або документи, що підтверджують підстави звільнення від його сплати відповідно до закону.
 
Згідно з частиною другою статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.  
 
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявникам строк для усунення її недоліків.
 
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, 
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у задоволенні клопотання Міністерства оборони України про відстрочення сплати судового збору.
 
Касаційну скаргу Міністерства оборони України на окрему ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 30 березня 2021  року залишити без руху. 
 
Надати для усунення зазначених вище недоліків касаційної скарги місячний строк, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї  ухвали.  
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникам.    
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                        О. М. Осіян