Постанова                                             
Іменем України
(додаткова)
 
04 серпня 2021 року 
м. Київ
 
справа № 523/9111/17
провадження № 61-8704св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Висоцької В. С., 
суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Петрова Є. В.,                    Ткачука О. С.,
 
учасники справи:
позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3 ,
відповідач (третя особа) - ОСОБА_4 ,
відповідачі: Суворовський відділ державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Філія 16 Приватного підприємства «Нива-В.Ш.», ОСОБА_5 ,
третя особа - Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження клопотання ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , та ОСОБА_1 про розподіл судових витрат у справі за позовом ОСОБА_1 до Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Філії 16 Приватного підприємства «Нива-В.Ш.», третя особа - ОСОБА_4 , про визнання прилюдних торгів недійсними,
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, виключення запису та витребування майна,
за позовом ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа - Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, про визнання прилюдних торгів та договору купівлі-продажу недійсним,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з  позовом до Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області (далі - Суворовський ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області), Філії 16 Приватного підприємства «Нива-В.Ш.» (далі - ПП «Нива-В.Ш.»), третя особа - ОСОБА_4 , в якому просив визнати недійсними проведені 22 січня 2013 року ПП «Нива-В.Ш.» прилюдні торги з примусової реалізації квартири АДРЕСА_1 .
У березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в якому просив: визнати недійсним договір купівлі-продажу, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за № 869, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гарською В. В., номер запису про право власності: 17122008 від 25 жовтня 2016 року 15:29:15, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 32072995; виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про право власності 17122008 від 25 жовтня 2016 року 15:29:15, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 32072995, внесений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гарською В. В. та витребувати на свою користь у ОСОБА_4 спірну квартиру.
У серпні 2018 року ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , звернулася до суду з позовом до  ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа - Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, в якому просила: визнати недійсними проведені 22 січня 2013 року ПП «Нива-В.Ш.» прилюдні торги з примусової реалізації квартири; визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за № 869, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гарською В. В., номер запису про право власності: 17122008 від 25.10.2016 року 15:29:15, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 32072995; виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно номер запису про право власності 17122008 від 25 жовтня 2016 року 15:29:15, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 32072995, внесений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гарською В. В. та витребувати з чужого незаконного володіння у ОСОБА_4 на користь малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спірну квартиру.
 
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій 
Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 11 вересня 2019 року позови ОСОБА_1 задоволено, а позов  ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , задоволено частково.
Визнано недійсними проведені 22 січня 2013 року ПП «Нива-В.Ш.» прилюдні торги з примусової реалізації квартири АДРЕСА_1 .
Визнано недійсним договір купівлі-продажу, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , № 869, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гарською В. В.
Скасовано з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про право власності 17122008 від 25 жовтня 2016 року о 15:29:15, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 32072995, внесені приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гарською В. В.
Витребувано з чужого незаконного володіння у ОСОБА_4 на користь                            ОСОБА_1 нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 .
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітньої                       ОСОБА_3 , про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння, у ОСОБА_4 на користь малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Постановою Одеського апеляційного суду від 23 квітня 2020 року апеляційну скаргу адвоката Дідик С. В., діючої від імені ОСОБА_4 , задоволено. Рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 11 вересня                                            2019 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.
У задоволенні позовів ОСОБА_1 відмовлено.
У задоволенні позову  ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Короткий зміст постанови суду касаційної інстанції
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду постановою від 19 травня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , та ОСОБА_1 задовольнив частково.
Постанову Одеського апеляційного суду від 23 квітня 2020 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про витребування майна, скасування з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про право власності 17122008                       від 25 жовтня 2016 року о 15:29:15 та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 32072995, внесених приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гарською В. В., скасував та залишив в силі в цій частині рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 11 вересня 2019 року.
Рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 11 вересня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 23 квітня 2020 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсними проведених 22 січня                     2013 року прилюдних торгів з примусової реалізації спірної квартири та договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , скасував та прийняв в цих частинах нову постанову про відмову в їх задоволенні із наведених у мотивувальній частині підстав.
Постанову Одеського апеляційного суду від 23 квітня 2020 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , залишив без змін.
 
Короткий зміст вимог клопотання
До Верховного Суду у червні 2021 року від ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , та ОСОБА_1 надійшло клопотання, в якому заявники просили здійснити розподіл судових витрат у сумі 17 620 грн та 13 215 грн, посилаючись на те, що постановою Одеського апеляційного суду від 23 квітня                  2020 року апеляційну скаргу адвоката Дідик С. В., діючої від імені ОСОБА_4 , задоволено. Рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 11 вересня                                            2019 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. У задоволенні позовів      ОСОБА_1 відмовлено. У задоволенні позову  ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат, а саме: стягнуто на користь ОСОБА_4 в рівних частках з ОСОБА_1 ,                    ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 13 215 грн, тобто з кожного 6 607 грн, зазначені грошові кошти були стягнуті Першим Суворовським відділом державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції на користь ОСОБА_4 .
Позиція Верховного Суду
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
Вивчивши клопотання ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , та ОСОБА_1 про розподіл судових витрат у справі, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення клопотання та прийняття додаткової постанови.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд
ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , та ОСОБА_1 у червні              2021 року направили до Верховного Суду клопотання про розподіл судових витрат у справі, в якому просили здійснити розподіл судових витрат у сумі 17 620 грн та        13 215 грн.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно із підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України постанова суду касаційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, - у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
Таким чином, встановлено дискреційне повноваження суду зазначити в резолютивній частині судового рішення про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції. Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141-142 ЦПК України.
Відповідно до частин першої, другої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Згідно з частиною третьою статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Враховуючи викладене, а також те, що при прийнятті 19 травня 2021 року постанови Верховним Судом питання розподілу судових витрат не було вирішено, тому клопотання підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.
Згідно з частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Частиною третьою статті 6 Закону України «Про судовий збір» визначено, що у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
З матеріалів справи вбачається, що у червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсними прилюдні торги.
ОСОБА_1 у березні 2018 року звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсним договір купівлі-продажу, виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про право власності, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та витребувати на його користь у ОСОБА_4 квартиру.
Тобто ОСОБА_1 заявлені три позовні вимоги немайнового характеру та одна вимога майнового характеру.
Згідно з підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції, чинній на час звернення до суду з цим позовом, за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою ставка судового збору складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до частини сьомої статті 7 Закону України «Про судовий збір», у редакції, яка діяла на момент подання позовної заяви, у разі якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом.
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», у зазначеній редакції, за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (704,80 грн) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (8 810 грн).
Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб                    з 01 січня 2017 року становить 1 600 грн.
Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб                    з 01 січня 2018 року становить 1 762 грн.
Отже, при зверненні до суду підлягав сплаті судовий збір в загальному розмірі 10 924,40 грн (2 114,40 грн (704,80 * 3 (вимоги немайнового характеру)) + 8 810 грн (вимога майнового характеру). 
Як свідчить аналіз постанови Одеського апеляційного суду від 23 квітня 2020 року, судом апеляційної інстанції у задоволенні позовів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , відмовлено та стягнуто на користь       ОСОБА_4 в рівних частках з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судовий збір у загальному розмірі 13 215 грн, тобто з кожного по 6 607,50 грн.
Враховуючи те, що постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року скасовано постанову Одеського апеляційного суду від 23 квітня 2020 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про витребування майна, скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності 17122008                       від 25 жовтня 2016 року о 15:29:15 та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 32072995, внесених приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гарською В. В., та залишено в силі в цій частині рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 11 вересня 2019 року, яким зазначені позовні вимоги задоволено, в решті рішення місцевого суду та постанову апеляційного суду в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 скасовано з прийняттям в цій частині нової постанови про відмову у їх задоволенні, а також залишено без змін постанову апеляційного суду про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , тому постанову Одеського апеляційного суду від 23 квітня 2020 року належить змінити в частині розподілу судових витрат.
Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми.
Отже, з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в розмірі 9 514,80 грн, а за подання касаційної скарги -  17 620 грн, всього 27 134,80 грн.
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Частинами першою, шостою цієї статті встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції в постанові розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
Разом з тим, Верховний Суд вважає за необхідне зазначити про те, що клопотання про розподіл судових витрат щодо ОСОБА_2 не містить правових підстав, визначених частиною першою статті 270 ЦПК України, за наявності яких суд за заявою учасників справи чи з власної ініціативи може ухвалити додаткове рішення, тому в цій частині клопотання задоволенню не підлягає.
 
Щодо розподілу судових витрат за подання ОСОБА_4 апеляційної скарги
Відповідно до пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» в редакції, чинній на час звернення до суду з цим позовом, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди І та ІІ груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів.
ОСОБА_2 є особою з інвалідністю ІІ групи, яка встановлена безстроково, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 2-18ОВ № 012563 від 03 травня 2006 року, а тому в силу наведеної норми Закону звільнена від сплати судового збору.
Згідно з частиною шостою статті 141 ЦПК України, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Беручи те, що ОСОБА_2 в силу вимог Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, а судом апеляційної інстанції прийнято судове рішення про задоволення апеляційної скарги ОСОБА_4 та про відмову у задоволенні позовних вимог  ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , понесені ОСОБА_4 витрати на сплату судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 6 607,50 грнкомпенсуються їй за рахунок держави.
Керуючись статтями 141, 270, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Клопотання ОСОБА_1 про розподіл судових витрат задовольнити частково.
У задоволенні клопотання  ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , про розподіл судових витрат відмовити.
Рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 11 вересня 2019 року та  постанову Одеського апеляційного суду від 23 квітня 2020 року змінити в частині розподілу судових витрат.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір за розгляд справи в судах у загальному розмірі 27 134 (двадцять сім тисяч сто тридцять чотири) гривні 80 копійок.
Компенсувати ОСОБА_4 понесені нею судові витрати за подання апеляційної скарги в розмірі 6 607 (шість тисяч шістсот сім) гривень 50 копійок за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
ГоловуючийВ. С. Висоцька    Судді:А. І. Грушицький     І. В. Литвиненко    Є. В. Петров   О. С. Ткачук