ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа №810/2482/18                                                            Суддя (судді) першої інстанції: Василенко Г.Ю.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2021 року                                                                      м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді                                                                      Ключковича В.Ю.,
суддів                                                                                          Беспалова О.О.,
                                                                                                    Єгорової Н.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2018 року у справі за адміністративним позовом адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправною та скасування вимоги, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Київській області, в якому просила суд:
- визнати протиправним та скасувати податкову вимогу форми "Ф" від 05.03.2018 №2974-23 про нарахування податкового боргу з транспортного податку фізичних осіб в розмірі 21 014,82 грн.;
- визнати протиправним та скасувати Рішення про опис майна у податкову заставу.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 30.11.2018 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач подала апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 30.11.2018 та ухвалити нове рішення, задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що зареєстрований за нею в 2010 році легковий автомобіль є об`єктом оподаткування відповідно до ст. 267 ПК України до 31.12.2014, отже податкове повідомлення-рішення, винесене у 2015 році є протиправним, як і сформована в подальшому в 2018 році вимога.
Крім того, дізнавшись про наявність податкового повідомлення-рішення від 17.11.2015 №4482/2-17, ОСОБА_1 оскаржила його до Київського окружного адміністративного суду у справі №320/212/19.
04.04.2019 до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, оскільки вважає оскаржуване рішення таким, що прийнято з дотримання норм матеріального та процесуального права.
Відповідач вказує, що на день винесення вказаної вимоги за позивачем рахувався податковий борг у розмірі 21 014,82 грн., який виник у результаті нарахованого податкового повідомлення-рішення по транспортному податку.
11.04.2019 ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження задоволено: зупинено провадження у справі №810/2482/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправною та скасування вимоги, до набрання законної сили судовим рішенням у справі №320/212/19
24.06.2021 ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду клопотання ОСОБА_1 про поновлення провадження у справі задоволено: поновлено провадження у справі №810/2482/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправною та скасування вимоги. Призначено справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправною та скасування вимоги до розгляду у відкритому судовому засіданні на 04.08.2021 на 11:30 год.
Сторони у судове засідання 04.08.2021 не з`явились, повідомлені належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи подано не було.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
У відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів приходить до наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, в листопаді 2015 року Броварською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Київській області, згідно з пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України та відповідно до пп. 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 Податкового кодексу України, було прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Ф» від 17.11.2015 №4482/2-17, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем «транспортний податок з фізичних осіб» у розмірі 20 834,00 грн.
05.03.2018 ГУ ДФС у Київській області винесено податкову вимогу №2974-23, згідно з якою, станом на 05.03.2018 сума податкового боргу платника податків за узгодженими грошовими зобов`язаннями становить 21 014,82 грн., у тому числі пеня 180,82 грн.
У зв`язку з несплатою ОСОБА_2 суми податкового боргу, ГУ ДФС у Київській області було прийнято рішення про опис майна у податкову заставу.
Вищезазначені податкову вимогу та рішення про опис майна в податкову заставу були отримані позивачем 12.03.2018.
Вважаючи вказані податкову вимогу та рішення безпідставними, позивач оскаржила їх в адміністративному порядку, однак за результатом розгляду скарги, Державною фіскальною службою України прийнято рішення від 02.05.2018 №6290/Б/99-99-17-05-14, яким такі залишені без змін, а скарга - без задоволення.
Вважаючи вказану вимогу та рішення про опис майна у податкову заставу протиправними, ОСОБА_2 звернулась з даним позовом до суду.
Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України №2755-VI від 02.12.2010 (далі - ПК України). Зокрема ПК України визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (абз. 1 п. 1.1 ст. 1 ПК України).
Відповідно до підпунктів 267.1.1-267.1.5 п. 267.1 ст. 267 ПК України, платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування.
Об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального.
Щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального.
Базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.
Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.
Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.
Згідно із підпунктами 267.6.1., 267.6.2 п. 267.1 ст. 267 ПК України, обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.
Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).
Щодо об`єктів оподаткування, придбаних протягом року, податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об`єкт. Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.
Нарахування податку та надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень про сплату податку фізичним особам - нерезидентам здійснюють контролюючі органи за місцем реєстрації об`єктів оподаткування, що перебувають у власності таких нерезидентів.
Матеріалами справи підтверджено, що 17.11.2015 Броварською ОДПІ (м. Бровари) ГУ ДФС у Київській області складено податкове повідомлення-рішення №4482/2-17, яким визначено суму податкового зобов`язання з транспортного податку з фізичних осіб у розмірі 20 834,00 грн. щодо ОСОБА_1 .
Відповідно до п. 59.1 ст. 59 ПК України,у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Підпункт 89.1.2 п. 89.1 ст. 89 ПК України, визначає, що право податкової застави виникає у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.
05.03.2018 року відповідачем сформовано податкову вимогу №2974-23, у якій попереджено, що у ОСОБА_1 станом на 05.03.2018 сума податкового боргу платника податків становить 21 014,82 грн. В подальшому відповідачем прийнято рішення про опис майна у податкову заставу.
Керуючись приписами ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Колегією суддів встановлено, що податкові зобов`язання за податковим повідомленням-рішенням від 17.11.2015 №4482/2-17, на підставі яких була складена оскаржувана вимога №2974-23 та прийнято рішення про опис майна у податкову заставу, скасоване рішенням Київського окружного адміністративного суду від 16.12.2019 по справі 320/212/19. Відповідно до Єдиного державного реєстру судових рішень вказане рішення набрало законної сили 21.04.2021.
Колегія суддів звернула увагу, що станом на прийняття оскаржуваних рішень, податкове зобов`язання було узгоджено, втім скасування в подальшому в судовому порядку податкового повідомлення-рішення від 17.11.2015 №4482/2-17 призводить до того, що в подальшому прийняті контролюючим органом похідні від наявності податкового боргу, рішення не можуть бути правомірним на даний час.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що порушення норм матеріального права та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, призвело до помилкового вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Керуючись приписами ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При зверненні до суду з адміністративним позовом ОСОБА_1 сплатила судовий збір у розмірі 1 409,60 грн. та при зверненні з апеляційною скаргою - у розмірі 2 115,00 грн. Такі кошти, згідно з правилами розподілу судових витрат, підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2018 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправною та скасування вимоги - задовольнити повністю.
Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДФС у Київській області №2974-23 від 05 березня 2018 року та рішення про опис майна у податкову заставу б/н, що перебуває у власності (господарському віданні або оперативному управлінні) платника податків ОСОБА_1 .
Стягнути на користь ОСОБА_1 (Ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Київській області (вулиця Народного ополчення, будинок 5-А, місто Київ, 03680; код ЄДРПОУ 39393260) судові витрати за подачу адміністративного позову в розмірі 1 409,60 грн. (одна тисяча чотириста дев`ять гривень шістдесят копійок) відповідно до квитанції №18-684674 від 18.05.2018 та за подачу апеляційної скарги у розмірі 2 115,00 грн. (дві тисячі сто п`ятнадцять гривень) відповідно до квитанції №07-851878/С від 07.02.2019.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя                                                                      В.Ю. Ключкович

Судді                                                                                          О.О. Беспалов

                                                                                                    Н.М. Єгорова