ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

       14 вересня 2021 року                м. Чернівці        Справа № 727/7519/20

       Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
       головуючого Лисака І.Н.,
       суддів: Литвинюк І.М., Перепелюк І.Б.,
секретар: Герман Я.І.,
позивач: акціонерне товариство «Акцент-Банк»,
відповідач: ОСОБА_1 ,
при розгляді справи за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Акцент-Банк» на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16 липня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Чебан В.М., -

В С Т А Н О В И В:
       У вересні 2020 року АТ «Акцент-Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з останнього на свою користь заборгованість за кредитним договором станом на 17.08.2020 року в розмірі 23 416,56 грн, яка складається з наступного: 16 233,19 грн - заборгованість за кредитом, 6 933,37 – заборгованість по відсоткам за користування кредитом (а.с.2-4).
Позовні вимоги мотивовані тим, що 07.04.2017 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву і на її підставі приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладення кредитного договору №SAMABWFC00000970882 та отримання кредитної картки. В свою чергу, банком надано відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80 щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом. 
Також вказує, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з Умовами та правилами і Тарифами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між сторонами кредитний договір.
У зв`язку із порушенням зобов`язань за кредитним договором на таких умовах у відповідача станом на 17.08.2020 року виникла заявлена до стягнення заборгованість. На підставі наведеного просило позов задовольнити, а також Провадження №22-ц/822/912/21

стягнути з відповідача судові витрати.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16 липня 2021 року в задоволенні позовних вимог АТ «Акцент-Банк» відмовлено.
Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову в частині 6933,37 грн (заборгованості по відсоткам) суд першої інстанції виходив з того, що у анкеті-заяві відсутнє визначення сторонами будь-якої відсоткової ставки за кредитом.
При цьому, як вбачається з наданої позивачем виписки по рахунку відповідача, останній неодноразово здійснював поповнення карткового рахунку грошовими коштами та протягом всього періоду користування кредитом погашав заборгованість за тілом кредиту.
Крім цього, відмовляючи в задоволенні позову, суд врахував і ту обставину, що з наданої позивачем виписки по банківському рахунку відповідача (а.с.80-85) у графі «списання процентів», графі «сума комісій» та графі «щомісячний платіж» вбачається, що банком на кредитну картку відповідача неодноразово нараховувались відсотки, комісії та інші обов`язкові платежі, а всього на суму 27 688,05 грн, що є значно більшим, ніж обсяг нарахованої відповідачу заборгованості за тілом кредиту, яка складає 16 233,19 грн, та всієї заборгованості за кредитним договором, що складає 23 416,56 грн, згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості.
Не погоджуючись із вказаним рішенням щодо відмови в задоволенні позовних вимог АТ «Акцент-Банк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким заявлені в суді першої інстанції вимоги задовольнити.
При цьому вказує, що відповідач в Анкеті-Заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в А-Банку підтвердив під розпис факт ознайомлення з Умовами і Правилами надання банківських послуг та зобов`язався в подальшому регулярно знайомитись зі змінами до них, викладеними на сайті Банку.
Як вбачається із розрахунку заборгованості, боржник користувався кредитом, значить ознайомився з Умовами і Правилами надання банківських послуг в А-Банку і погодився з ними, оскільки даний кредитний договір є договором оферти.
       Крім того вказує, що має право у відповідності до ст.1048 ЦК України на одержання від позичальника процентів від суми позики.
Також твердить, що посилання суду на правову позицію, викладену в постанові від 03.07.2019 року по справі №342/180/17, є помилковим, оскільки останній повинен був би стягнути в відповідача на користь банку заборгованість за тілом кредиту, як це фактично зробив ВС.
Відзив представника відповідача подано поза межами встановленого судом строку, а тому до уваги не береться.
За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є вимоги про стягнення 23 416,56 грн.
За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Рішення суду першої інстанції наведеним вимогам закону відповідає.
Позивачем стверджується, що підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку від 07.04.2017 року  ОСОБА_1 цим підтвердив те, що він згоден, що заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між ним та Банком договір про надання банківських послуг (а.с.6).
До позовної заяви додано витяг з Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ «Акцент-Банк», розміщеного на сайті https://a-bank.com.ua/terms, в розділі «Умови та правила», а також витяг з тарифів користування кредитною карткою «Універсальна», які в свою чергу, не містять підписів ОСОБА_1 (а.с.7-12).
       Відповідно до довідки за лімітами клієнту ОСОБА_1 , (кредитний договір б/н НОМЕР_1 ) за період з 07.04.2017 року по 08.06.2021 року було встановлено наступні ліміти: 07.04.2017 року – 1800 грн; 13.04.2017 року – 4000 грн; 27.07.2017 року 5000 грн; 21.09.2017 року – 7000 грн; 28.01.2018 року – 9000 грн; 28.01.2018 року – 12000 грн; 12.06.2018 року – 17000 грн; 02.06.2020 року – 16173 грн; 27.02.2021 року – 0,00 грн (а.с.78).
За розрахунком заборгованості за договором № SAMABWFC00000970882 від 07.04.2017 року у відповідача станом на 17.08.2020 року обліковується борг на загальну суму 23 416,56 грн (а.с.5).
Крім того, банком додано виписку по рахунку відповідача станом на 08.06.2021 року, з якої вбачається, що останній користувався кредитними картками НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 (а.с.80-82).
Відповідно до частин 1 та 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку АТ «Акцент-Банк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом ст.1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються у договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Частиною 1 ст.1050 ЦК України визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Додані до позову Умови та Правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача. Належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови та Правила є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови та Правила, а також тарифи мав на увазі і розумів відповідач, підписуючи заяву, та відповідно, чи брав він на себе викладені у них зобов`язання, позивачем суду не надано.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, посилання позивача на те, що банк щодо встановлення кредитного ліміту керувався п. 2.1.1.5.5, п. 2.1.1.5.6, п. 2.1.1.5.7 Умов та Правил надання банківських послуг, є безпідставним.
При цьому, матеріали справи не містять доказів того, що саме цей витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в Акцент-Банку розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ «Акцент-Банку» у 2017 році.
Крім того, єдиним документом в матеріалах справи, який містить підпис позивача – є Анкета-заява від 07.04.2017 року. Вказана Анкета-заява не містить ані розміру встановленого кредитного ліміту, ані розміру процентної ставки за користування кредитом.
А отже, наведені банком в позові умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, таким чином, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.
Також, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення та дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.
Колегія суддів вважає, що у цьому випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (https://a-bank.com.ua/terms) неодноразово змінювалися самим АТ «Акцент-Банк», тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов та Правил у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
Наведений висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.
В обґрунтування доводів позову щодо наявності у ОСОБА_1 боргу АТ «Акцент-Банк» надано розрахунок заборгованості та виписку по рахунку, а тому колегія суддів здійснивши їх дослідження встановила наступне.
Так, такими, що підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Згідно п.62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління НБУ від 04 липня 2018 року №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку
Отже, виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, якій суд повинен надати належну оцінку.
Подібного за змістом висновку дійшов ВС у постанові від 16.09.2020 року, справа №200/5647/18.
Як вбачається з висновку ВС, викладеного у постанові по справі №755/7704/15-ц від 23 січня 2018 року, визначаючи розмір заборгованості за кредитним договором, суд, зобов`язаний належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку - розрахунок заборгованості за кредитним договором), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду.
Перш за все, даючи оцінку законності розрахунку заборгованості позивача, суд має врахувати, що вказаний розрахунок здійснений на підставі первинно-облікового документа – виписки про рух коштів з картрахунку, яка містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача - баланс станом на дату укладання договору (надана сума кредиту), всі операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної операції).
Як вбачається з позовних вимог банком стягується заборгованість по тілу кредиту в розмірі 16 233,19 грн та відсотків за користування кредитом в розмірі 6 933,37 грн, а разом на загальну суму 23 416,56 грн. Проте, як вбачається з виписки по рахунку, ОСОБА_1 внесено на рахунок коштів в розмірі 80 231,44 грн, що є значно більше, ніж просить стягнути Банк.
Крім того, з наведеної виписки вбачається, що Банк неодноразово списував з рахунку відповідача та без згоди останнього: «ABANK, HEAD OFFICE», регулярний платіж, страхову премію, відсотки за використання кредитного ліміту, щомісячний платіж за страховку «Захист на кожен день», юридичні послуги «LIQPAY*UBKI (REGULaRN», які не були обумовлені в анкеті-заяві, що в сукупності склало 24 217,58 грн.
       Суд першої інстанції надав належну оцінку вказаним доказам і звернув увагу, що вказана позивачем заборгованість за тілом кредиту, яка рахується за ОСОБА_1 , не підтверджується відповідними доказами.
З письмових матеріалів справи вбачається, що відповідач, користуючись кредитними коштами, вніс на картковий рахунок більше грошових коштів, ніж просить стягнути з нього банк, а отже суд першої інстанції вірно встановив відсутність підстав для задоволення вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитом та заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 23 416,56 грн, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст.374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Акцент-Банк» залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16 липня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту в порядку визначеному п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України

Головуючий – підпис /І.Н. Лисак/
Судді – підписи /І.М. Литвинюк, І.Б. Перепелюк/