Справа № 461/1509/21                                Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В.В. 
Провадження № 33/811/409/21                Доповідач: Белена А. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2021 року   м. Львів

Львівський апеляційний суд в складі: 
судді - Белени A.B.,
за участю :
представника митниці - Дунас М.О.,
представника особи, щодо якої складено протокол про порушення митних правил 
- адвоката Веремчука В.А.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу представника Галицької митниці Держмитслужби Іванківа А. Б. на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 11 березня 2021 року відносно ОСОБА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності, за ст.472 МК України, -

встановив:

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 11.03.2021 щодо
ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ,
закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 472 МК України, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
Вилучений згідно протоколу про порушення митних правил №0103/20900/21 від 21.01.2021 року товар слід повернути ОСОБА_1 для вивезення за межі митної території України або здійснення відповідних митних процедур.
На дану постану подав апеляційну скаргу представник Галицької митниці, який просить скасувати постанову суду першої інстанції, прийняти нову постанову, якою визнати  ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України та накласти на нього стягнення, передбачене санкцією даної статті в повному обсязі, стягнути з  ОСОБА_1 витрати за зберігання товару на складі митниці.
Апелянт вважає, що висновок суду першої інстанції є помилковим та необґрунтованим, а сама постанова є незаконною, невмотивованою та безпідставною.
Апелянт заявляє, що в постанові суду жодним чином не спростовано, що відправником товару за митною декларацією CN23 є ОСОБА_1 , який проживає/перебуває за адресою:  АДРЕСА_1 та не підтверджено, що така декларація заповнювалася іншою особою. Твердження отримувача поштового відправлення та його представника про те, що недекларування вилученого товару вчинене внаслідок помилки оператора СП «Росан» нічим не підтверджені та ґрунтуються виключно на припущеннях, а також нічим не спростовано, що відправником товару з Італії виступав гр. ОСОБА_1 , який є іншою особою ніж гр. ОСОБА_1 , який проживає/перебуває за адресою: АДРЕСА_2 .
На думку апелянта, винесена постанова не гарантує спричинення юридичних наслідків для правопорушника та недопущення подібного у майбутньому.
Згідно з постановою суду першої інстанції, 21 січня 2021 року в зону митного контролю ММПО СП «Росан» митного поста «Львів-поштовий» Галицької митниці Держмитслужби, надійшло міжнародне поштове відправлення - посилка №МYCV042207726ІТ, яка надійшла із Італійської Республіки, відправником якої, згідно митної декларації форми СN23 №МYCV042207726ІТ, є ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), який проживає/перебуває за адресою: АДРЕСА_1 , отримувачем - ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), який проживає/перебуває за адресою: АДРЕСА_2 . Згідно митної декларації форми СN23 № МYCV042207726ІТ, відправник заявив, що у вказаному міжнародному поштовому відправленні пересилає «матеріали - 1 шт., вартістю 978,68 Євро». Під час митного огляду міжнародного поштового відправлення - посилки № МYCV042207726ІТ було виявлено незадекларований товар, а саме: мобільний телефон іРhone 12 Рrо, Gold, 128 GВ, IМЕI: НОМЕР_1 , в заводській упаковці - 1 шт. Виявлений товар знаходився в посилці без будь-якого приховування. 
Таким чином, на думку працівників митниці,  ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), вчинив дії направлені на переміщення через митний кордон України мобільного телефону шляхом недекларування товарів, що переміщуються через митний кордон країни, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей про найменування та кількість товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню в митній декларації форми СN23, тобто правопорушення, передбачене ст. 472 МК України.
Заслухавши міркування представника митниці, який просив врахувати всі доводи викладені в апеляційній скарзі та задовольнити її, зокрема наполягав на тому, що ОСОБА_2 , вчинив дії направлені на переміщення через митний кордон України мобільного телефону шляхом недекларування товарів, що переміщуються через митний кордон країни, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей про найменування та кількість товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню в митній декларації форми СN23, пояснення адвоката Веремчука В.А., який заперечив зазначене в апеляційній скарзі та просив залишити без змін постанову суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав. 
Згідно з ч.2 ст.7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з ч.1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою противоправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений законодавством України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, через митний кордон України.
Відповідно до вимог ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У розумінні ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.
Правила переміщення (пересилання) товарів через митний кордон України у міжнародних поштових та експрес відправленнях в національному законодавстві регламентовані главою 36 Митного кодексу України.
Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що в матеріалах справи відсутні допустимі докази про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення за порушення митних правил, передбачених ст. 472 МК України.
У суді апеляційної інстанції представник митниці просив задовольнити апеляційні вимоги в повному обсязі. 
Диспозицією ст. 472 МК України передбачено порушення митних правил, яке полягає у недекларуванні товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.
Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, характеризується як умислом, так і необережністю.
Правила переміщення (пересилання) міжнародних поштових та експрес-відправлень через митний кордон України визначено статтями 233-237 МК України.
Частиною 7 ст. 233 МК України визначено, що міжнародні поштові (крім тих, що переміщуються через територію України транзитом) та експрес-відправлення переміщуються через митний кордон України після здійснення митного контролю і митного оформлення товарів, що знаходяться в цих відправленнях.
Згідно з ч.2 ст.234 МК України, товари (за винятком підакцизних), що переміщуються (пересилаються) на адресу одного одержувача (юридичної або фізичної особи) в одній депеші від одного відправника у міжнародних поштових відправленнях, на адресу одного одержувача (юридичної або фізичної особи) в одному вантажі експрес-перевізника від одного відправника у міжнародних експрес-відправленнях, якщо їх сумарна фактурна вартість перевищує еквівалент 150 євро, оподатковуються митом відповідно до цього Кодексу та податком на додану вартість відповідно до Податкового кодексу України.
Відповідно до ст. 236 МК України декларування товарів, що переміщуються (пересилаються) через митний кордон України у міжнародних поштових та експрес-відправленнях, здійснюється оператором поштового зв`язку, експрес-перевізником чи декларантом або уповноваженою ним особою.
Таким чином, відповідно до вимог ст.ст. 234, 236 МК України товари, що переміщуються (пересилаються) через митний кордон України у міжнародних поштових та експрес-відправленнях, підлягають письмовому декларуванню.
Частиною 1 ст. 257 МК України визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Статтею 5 Всесвітньої поштової конвенції (учиненої в м. Доха 11 жовтня 2012 року) передбачено, що будь-яке поштове відправлення належить відправнику допоки воно не видане адресату. 
Згідно наявних в матеріалах справи: замовленням № 405-1260246-2987507 від 14.01.21, інвойсу ХNsЗрР59уVY7IG48qayh від 14.01.21, виписки з банку про оплату на адресу продавця Аmаzon.it, www.amazon.it, вбачається, що для того аби скористатись послугами СП «Росан» ОСОБА_1 зареєструвався та створив особистий кабінет на Інтернет сторінці СП «Росан». Адресою місце знаходження СП «Росан» є саме Via Ostiense 37, CAP 00154, Roma, Italy, при оформленні замовлення ОСОБА_2 надав інформацію про відправлення, а саме вказав, що вартість товару становить 978,68 євро та пересилається айфон. Таким чином у діях ОСОБА_2 відсутня суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, а саме умисел чи необережність, оскільки, у даному випадку, ОСОБА_2 був замовником відправлення і не був відправником посилки, а вказане поштове відправлення здійснено СП «Росан».
Відповідно до ст.10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається скоєним умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 472 МК України є наявність в діях правопорушника вини.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи зазначене вище, суд апеляційної інстанції вважає, що в даній ситуації судом першої інстанції було прийнято правильне рішення, на підставі ст. 247 КУпАП, про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. 
Також було підставно вирішено питання про повернення товару, вилученого згідно протоколу про порушення митних правил.
Таким чином доводи апеляційної скарги суді апеляційної інстанції не знайшли підтвердження, а тому не підлягають задоволенню, відтак постанову суду першої інстанції, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, ст.ст. 530, 472 МК України, суд. -

постановив:

Апеляційну скаргу представника Держмитслужби Іванківа А. Б. - залишити без задоволення.
Постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 11 березня 2021 року відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 472 МК України - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя
Львівського апеляційного суду А.В. Белена