ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/2826/21                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Каракашьян С.К.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  20 липня 2021 року                                                                                            м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: 

головуючого судді:	Черпіцької Л.Т.	
суддів:	Пилипенко О.Є., Собківа Я.М.,	
 за участю секретаря:	 Зуєнка Д.П.       	

за участю: 
заявника ОСОБА_1 , 

розглянувши у відкритому судовому засіданні   апеляційну скаргу   Акціонерного товариства "Альфа-Банк"   на ухвалу   Окружного адміністративного суду м. Києва від   "25" травня 2021 р.   у справі за заявою  Акціонерного товариства "Альфа-Банк" про заміну стягувача у виконавчому написі нотаріуса, заінтересованої особи: Акціонерне товариство "Укрсоцбанк", ОСОБА_2, приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Шмідт К.В., 

В С Т А Н О В И Л А: 

Акціонерне товариство "Альфа-Банк" звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва із заявою, в якій просило суд:
постановити ухвалу, якою замінити стягувача у виконавчому написі приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу, Чуловського Володимира Анатолійовича № 16870 від 18 серпня 2017 року про стягнення грошових коштів за кредитним договором № 030.29-50/290-К від 22.01.2008 року, з ПАТ «Укрсоцбанк» на AT «Альфа-Банк» у зв`язку з переходом до AT «Альфа-Банк» прав Кредитора за Кредитним договором № 030.29-50/290-К від 22.01.2008 року укладеним між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 .
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від  25 травня 2021 року у задоволенні заяви Акціонерного товариства "Альфа-Банк" про заміну стягувача у виконавчому написі №16870, виданого 18 серпня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., про стягнення з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» суми в розмірі 146058,00 доларів США - відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Акціонерне товариство  "Альфа-Банк" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити ухвалу, якою замінити стягувача у виконавчому написі нотаріуса Київського міського нотаріального округу, Чуловського Володимира Анатолійовича № 16870 від 18 серпня 2017 року про стягнення грошових коштів за кредитним договором № 030.29-50/290-К від 22.01.2008 року, з ПАТ «Укрсоцбанк» на AT «Альфа-Банк».
Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 18 серпня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за №2155, в якому стягувачем визначено Акціонерне товариство «УКРСОЦБАНК».
Виконавчий напис нотаріуса №16870 від 18 серпня 2017 року, який вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу,  Чуловським В.А., знаходиться на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м.Київ Шмідт К.В., що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження №55878434 від 23.02.2018р. 
Разом з тим, 10.09.2019 року Загальними зборами акціонерів АТ «АЛЬФА-БАНК» та єдиним акціонером АТ «УКРСОЦБАНК» затверджено рішення про реорганізацію АТ «УКРАСОЦБАНК» шляхом приєднання до АТ «АЛЬФА-БАНК», внаслідок чого, останнє стало правонаступником усього майна, прав та обов`язків АТ «УКРСОЦБАНК».
Таким чином, посилаючись на статті 442, 512, 514 Цивільного кодексу України, заявник просить заяву задовольнити.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам скаржника, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Приписами частини першої статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів:
1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України;
1-1) судові накази;
2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом;
3) виконавчих написів нотаріусів;
4) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій;
5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди;
6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом;
7) рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами;
8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України;
9) рішень (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.
Згідно  частин першої та другої статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем.
Згідно частини першої статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Частиною четвертою статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" визначено випадки, за яких строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються.
Нормами частини першої та другої статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.
Частиною п`ятою статті 15 цього Закону визначено, що в разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Частиною четвертою статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо:
1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);
2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання;
3) боржника визнано банкрутом;
4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;
5) юридичну особу - боржника припинено;
6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;
7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;
8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим;
9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;
10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Згідно  частини першої статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Відповідно до частини другої статті 74 цього Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.
На підставі частини першої статті 373 КАС України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Положення статті 379 КАС України визначають, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.
Судовий контроль за виконанням рішень інших органів покладено законодавством на адміністративні суди. Аналізуючи в сукупності норми статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" та статті 379 КАС України, беручи до уваги, що питання правомірності заміни сторони у виконавчому провадженні є, по суті, превентивним судовим контролем у відповідному виконавчому провадженні, це питання повинно вирішуватися в порядку адміністративного судочинства.
Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 826/7941/17.
Разом з тим у справі № 826/7941/17 заміна стягувача або боржника відбувалася у відкритому виконавчому провадженні.
Так, АТ «Альфа-банк» звернулось із заявою про заміну стягувача у виконавчому написі приватного нотаріуса, а не у виконавчому провадженні.
Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та Статуту АТ "Альфа-Банк" від 26     листопада 2019 року, правонаступником усього майна, прав та зобов`язань АТ "Укрсоцбанк" є Акціонерне товариство "Альфа-Банк".
За приписами частин першої та четвертої статті 379 КАС України, яку розміщено у Розділі IV "Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах" у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
Імперативними приписами частини четвертої статті 379 КАС України встановлено, що положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
Таким чином,  до відкриття виконавчого провадження у порядку, визначеному статтею 379 КАС України, може бути замінено боржника або стягувача лише у виконавчому листі, під яким розуміється виконавчий документ, виданий судом, який розглядав адміністративну справу як суд першої інстанції.
Колегія суддів звертає увагу, що виконавчий напис нотаріуса є різновидом виконавчого документа у розумінні статті 3 Закону України "Про виконавче провадження", який є відмінним від виконавчого листа за формою, змістом, а також суб`єктом та процедурою видання, отже положення частини четвертої статті 379 КАС України не можуть бути застосовані за аналогією у випадку заміни сторони у виконавчому написі нотаріуса, виконавче провадження за яким ще не відкрито.
Аналогічний  висновок викладений у постанові  Верховного  Суду від 27 січня 2021 року у справі №ЗВ/380/22/20.          
Колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави для заміни стягувача у виконавчому написі нотаріуса до відкриття виконавчого провадження. 
Положеннями   ст. 242 КАС України   рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з п. 1 ч. 1   ст. 315 КАС України   за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до   ст. 316 КАС України   суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.    

Керуючись ст. ст. 241,242, 308, 310, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, - 

ПОСТАНОВИЛА: 

Апеляційну скаргу   Акціонерного товариства  "Альфа-Банк"   залишити без задоволення, а ухвалу   Окружного адміністративного суду м. Києва від   "25" травня 2021 р.   - без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Повний текст постанови складено   "21" липня 2021 р. 

Головуючий суддя	Л.Т.Черпіцька 	
Судді:	О.Є. Пилипенко 	
 	Я.М. Собків