ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"30" вересня 2021 р.           Справа№ 910/21127/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Михальської Ю.Б.
суддів:            Станіка С.Р. 
          Тищенко О.В. 

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Комунального підприємства «Київпастранс»
на рішення Господарського суду міста Києва від 12.04.2021 
у справі №910/21127/20 (суддя Баранов Д.О.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Будсервіс» 
до Комунального підприємства «Київпастранс» 
про стягнення 63 244,26 грн,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Будсервіс»  (далі, позивач або Товариство) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства «Київпастранс» (далі, відповідач або КП «Київпастранс»)    про стягнення 63 244,26 грн заборгованості за Договором поставки №52.18-603 від 10.12.2018, що включає в себе 55  410,00 грн - основний борг, 1  925,87 грн - інфляційні втрати, 1  377,22 грн - 3% річних та 4  531,17 грн - пеня.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами Договору поставки №52.18-603 від 10.12.2018 в частині повної оплати поставленого позивачем товару.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.04.2021 у справі №910/21127/20 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Будсервіс» задоволено частково.
Присуджено до стягнення з Комунального підприємства «Київпастранс» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Будсервіс» основний борг - 55 410 (п`ятдесят п`ять тисяч чотириста десять) грн 00 коп., пеню - 4 515 (чотири тисячі п`ятсот п`ятнадцять) грн 88 коп, 3% річних - 1 374 (одна тисяча триста сімдесят чотири) грн 55 коп, інфляційні втрати - 1 892 (одна тисяча вісімсот дев`яносто дві) грн 60 коп., судовий збір - 2 100 (дві тисячі сто) грн 29 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 497 (п`ять тисяч чотириста дев`яносто сім) грн 28 коп.
У задоволенні іншої частини позову відмовлено.
Рішення суду мотивоване тим, що позивач виконав взяті на себе зобов`язання з поставки товару відповідачу, що підтверджується видатковими накладними №РН-0000144 від 12.03.2020 на суму 14  598, 00 грн, №РН-0000999 від 07.10.2019 на суму 1  680,00 грн, №РН-0001042 від 18.10.2019 на суму 29  640,00 грн, №РН-0001183 від 28.11.2019 на суму 9  492,00 грн, а відповідач в порушення умов договору у визначений строк оплату за отриманий товар згідно названих видаткових накладних у сумі 55  410,00 грн не здійснив, а отже є таким, що прострочив виконання зобов`язання. У зв`язку із простроченням оплати товару згідно Договору суд дійшов висновку, що позивач має право на нарахування відповідачу пені - 4  515,88 грн, 3% річних - 1  374, 55 грн та інфляційних втрат - 1  892,60 грн, у зв`язку з чим дана вимога позивача підлягає частковому задоволенню, оскільки позивачем було невірно визначено дати початку нарахування штрафних санкцій за видатковими накладними №РН-0000144 від 12.03.2020 та №РН-0000999 від 07.10.2019.
Також, із урахуванням того, що позивач просив суд стягнути з відповідача витрати, понесені позивачем на професійну правничу правову допомогу у розмірі 5 500,00 грн, а відповідачем не було доведено неспівмірності заявлених позивачем до стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суд, враховуючи положення статті 129 Господарського процесуального кодексу України, дійшов висновку, що стягненню  з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу пропорційно задоволеним вимогам, а саме в розмірі 5  497,28 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим рішенням, 29.06.2021 (про що свідчить відмітка Укрпошти Експрес на конверті) Комунальне підприємство «Київпастранс» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 12.04.2021 у справі №910/21127/20 в частині стягнення з КП «Київпастранс» на користь ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «Будсервіс» основного боргу у сумі 29 640, 00 грн та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги про стягнення основного боргу у розмірі 25  770,00 грн. 
          Узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до того, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги факт оплати відповідачем заборгованості за видатковою накладною №РН-0001042 від 18.10.2019 на суму 29  640,00 грн, який підтверджується платіжним дорученням від 11.12.2019 №ЗТД01059/1.
У тексті апеляційної скарги викладено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу та заперечень учасників справи

Позивач відзиву на апеляційну скаргу суду не надав, що у відповідності до частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.07.2021 апеляційну скаргу КП «Київпастранс» передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Тищенко А.І., Скрипка І.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.07.2021 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/21127/20, необхідні для розгляду апеляційної скарги Комунального підприємства «Київпастранс» на рішення Господарського суду міста Києва від 12.04.2021 у справі №910/21127/20. Відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Комунального підприємства «Київпастранс» на рішення Господарського суду міста Києва від 12.04.2021 у справі №910/21127/20 до надходження матеріалів справи з Господарського суду міста Києва.
19.07.2021 матеріали справи №910/21127/20 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому судді у справі.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.07.2021 апеляційну скаргу Комунального підприємства «Київпастранс» на рішення Господарського суду міста Києва від 12.04.2021 у справі №910/21127/20 залишено без руху.  Роз`яснено Комунальному підприємству «Київпастранс», що протягом 10 (десяти) днів з дня вручення даної ухвали про залишення апеляційної скарги без руху скаржник має право усунути вказані недоліки, надавши суду апеляційної інстанції докази сплати судового збору у розмірі 3 405, 00 грн.
28.07.2021 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду представник апелянта подав заяву про усунення недоліків, до якої додано платіжне доручення №ДКП1/536 від 02.07.2021 на підтвердження сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3 405, 00 грн.
У зв`язку із перебуванням суддів Скрипки І.М., Тищенко А.І., які входять до складу колегії суддів і не є суддями-доповідачами, у відпустці, розпорядженням в.о. керівника апарату Північного апеляційного господарського суду №09.1-08/3206/21 від 29.07.2021 призначено повторний автоматизований розподіл справи.
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.07.2021 справу №910/21127/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Станік С.Р., Тищенко О.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.07.2021 поновлено Комунальному підприємству «Київпастранс» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 12.04.2021 у справі №910/21127/20; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Київпастранс» на рішення Господарського суду міста Києва від 12.04.2021 у справі №910/21127/20; зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 12.04.2021 у справі №910/21127/20 на час апеляційного оскарження; розгляд апеляційної скарги, враховуючи частину 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, ухвалено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання), оскільки предметом розгляду у справі №910/21127/20 є вимоги про стягнення 63 244,26 грн, а відтак вказана справа відноситься до малозначних в розумінні положень пункту 1 частини 5 статті 12 та частини 13 статті 8 Господарського процесуального кодексу України; встановлено учасникам справи строк для подачі відзиву, заперечення на відзив, заяв, клопотань.
Враховуючи наявність у матеріалах справи доказів повідомлення учасників справи про розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження (повідомлень про вручення поштових відправлень), а також закінчення встановлених ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.07.2021 процесуальних строків на подачу відзиву, заперечення на відзив, всіх заяв та клопотань, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги по суті.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної  інстанції

10.12.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Будсервіс» (постачальник) та Комунальним підприємством «Київпастранс» (покупець) укладено договір поставки №52.18-603 (далі, Договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупцю: «Механічні запасні частини, крім двигунів і частини двигунів» код за ДК 021:2015 (частини до механічної системи для автобусів ЛАЗ) (Лот №1 - частини до механічної системи для автобусів ЛАЗ), надалі - товар, а покупець сплатити за товар, визначений в асортименті, кількості та за цінами, які зазначені у специфікації (додаток №1), що додається до цього договору і є його невід`ємною частиною.
Відповідно до пункту 3.1. Договору сума договору визначається згідно з Специфікацією (додаток №1), що є невід`ємною частиною цього договору і становить    1  374  999, 00 грн без ПДВ, крім ПДВ, крім того ПДВ 20% - 274    999,80 грн, разом ціна Договору становить 1  649  998, 80 грн з ПДВ.
Згідно пункту 4.1. Договору розрахунки за поставлений товар здійснюються покупцем у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 60 робочих днів з дати підписання покупцем видаткової накладної на фактично поставлену партію товару.
Відповідно до пункту 5.2. Договору    поставка здійснюється за адресою: м. Київ, філії та відокремлені підрозділи КП «Київпастранс», перелік яких зазначається у додатку №4 до цього договору.
Пунктом 5.5. Договору передбачено, що порядок приймання-передачі товару наведений у додатку №3 до договору, відповідно до пункту 1.1. якого датою поставки товару за договором вважається відповідна дата підписання сторонами накладної на фактично поставлений товар.
Також пунктом 1.4.1. додатку №3 закріплено, що уповноважені представники обох сторін перевіряють відповідність товару вимогам договору. За результатами перевірки уповноважені представники сторін підписують накладну на товар.
Договір набирає чинності з дня його підписання сторонами і діє до 10 грудня 2019 року, але у будь-якому випадку - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання зобов`язань, які виникли під час дії цього договору (пункт 11.1. Договору).
10.12.2019 між сторонами до Договору №52.18-603 від 10.12.2018 була укладена додаткова угода №1, згідно з якою строк дії вказаного договору продовжено на строк, достатній для проведення закупівлі на початку 2020 року.
Позивачем на виконання умов Договору було здійснено поставку товару, що підтверджується наступними видатковими накладними: №РН-0000144 від 12.03.2020 на суму 14  598, 00 грн, №РН-0000999 від 07.10.2019 на суму 1  680,00 грн, №РН-0001042 від 18.10.2019 на суму 29  640,00 грн, №РН-0001183 від 28.11.2019 на суму 9 492,00 грн, підписаними уповноваженими представниками сторін.
Факт поставки товару згідно вказаних видаткових накладних відповідачем не заперечується.
Враховуючи положення пункту 4.1. Договору та дати здійснення позивачем поставок товару,  відповідач повинен був здійснити оплати у строк до:
- №РН-0000144 від 12.03.2020 на суму 14    598, 00 грн - до 10.06.2020 (в той час як позивачем зазначено у строк до 08.06.2020);
- №РН-0000999 від 07.10.2019 на суму 1  680,00 грн - до 02.01.2020 (в той час як позивачем зазначено у строк до 31.12.2019);
- №РН-0001042 від 18.10.2019 на суму 29  640,00 грн - до 15.01.2020;
- №РН-0001183 від 28.11.2019 на суму 9 492,00 грн - до 25.02.2020.
Звертаючись до суду із позовом у даній справі, позивач зазначав, що відповідачем зобов`язання в частині здійснення оплати за товар виконано не в повному обсязі, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість з основного боргу перед позивачем в розмірі 55  410,00 грн.
Відповідач у своєму відзиві на позовну заяву частково визнавав заявлені позивачем вимоги, зазначаючи, що заборгованість за видатковою накладною №РН-0001042 від 18.10.2019 на суму 29  640,00 грн ним було сплачено повністю 11.12.2020 згідно платіжного доручення №ЗТД01059/1, а тому сума основного боргу становить 25  770,00 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Суд, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду підлягає зміні з наступних підстав.
Спірні правовідносини між сторонами у даній справі виникли на підставі Договору №52.18-603 від 10.12.2018, який за своєю правовою природою є договором поставки.
Згідно статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (стаття 663 Цивільного кодексу України).
Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення господарських зобов`язань, які згідно зі статтями 193, 202 Господарського кодексу України та статтями 525, 526, 530 Цивільного кодексу України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно частини  1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).        
Як підтверджується наявними у матеріалах справи видатковими накладними №РН-0000144 від 12.03.2020, №РН-0000999 від 07.10.2019, №РН-0001042 від 18.10.2019, №РН-0001183 від 28.11.2019 та не заперечується відповідачем, позивач згідно умов Договору передав, а відповідач прийняв товар згідно вказаних накладних на загальну суму 55  410,00 грн.
За змістом частин 1-3 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.
Відповідно до пункту 4.1. Договору розрахунки за поставлений товар здійснюються покупцем у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 60 робочих днів з дати підписання покупцем видаткової накладної на фактично поставлену партію товару.
Відтак, враховуючи зміст видаткових накладних, станом на дату подання позовної заяви строк виконання відповідачем зобов`язання з оплати за вказаними накладними є таким, що настав, а саме за накладною  №РН-0000144 від 12.03.2020 - 10.06.2020, за накладною №РН-0000999 від 07.10.2019 - 02.01.2020, за  накладною №РН-0001042 від 18.10.2019 - 15.01.2020, за  накладною №РН-0001183 від 28.11.2019 - 25.02.2020.
Відповідач у поданому до суду першої інстанції 01.02.2021 відзиві на позовну заяву зазначив, що на дату звернення позивача до суду з позовною заявою сума основного боргу за видатковими накладними, які є предметом позову, становила 25  770,00 грн, а не 55  410,00 грн, як зазначено позивачем. 
Відповідач у відзиві на позовну заяву та апеляційній скарзі зазначає про відсутність у нього заборгованості за видатковою накладною №РН-0001042 від 18.10.2019, оскільки остання була погашена відповідачем 11.12.2020 згідно платіжного доручення №ЗТД01059/1 на суму 29  640,00 грн.
Суд першої інстанції, відхиляючи зазначені доводи відповідача, та присуджуючи до стягнення із відповідача на користь позивача борг за видатковою накладною №РН-0001042 від 18.10.2019 на суму 29    640,00 грн, в оскаржуваному рішенні зазначив, що із вказаного у платіжному дорученні призначення платежу вбачається, що оплата в сумі 29    640,00 грн здійснювалася ним за Договором №52.18-603 від 10.12.2018 згідно рахунку №СФ-001445 від 09.10.2019, який відсутній у матеріалах справи та не входить до предмету доказування. Суд наголосив, що в призначенні платежу зазначено, що оплата в сумі 29  640,00 грн здійснена на підставі рахунку №СФ-001445 від 09.10.2019, в той час як поставка товару була здійснена позивачем пізніше, а саме 18.10.2019 згідно видаткової накладної №РН-0001042. Також суд взяв до уваги те, що факт сплати коштів в розмірі 29  640,00 грн в рахунок погашення заборгованості саме за накладною №РН-0001042 від 18.10.2019 на суму 29    640,00 грн не підтверджено позивачем.
Колегія суддів не погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції та приймає до уваги доводи апеляційної скарги відповідача, враховуючи наступне.
Згідно статей 73, 74, 77, 79  Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Так, із наданого відповідачем до суду першої інстанції платіжного доручення №ЗТД01059/1 від 11.12.2020 вбачається, що підставою для оплати грошових коштів у сумі 29  640,00 грн в призначенні платежу значиться «Оплата за кронштейн штанги З-но дог.№52.18-603 від 10.12.2018 р. Рах.№СФ-001445 від 09.10.2019 р. з ПДВ 20% - 4940,00 грн.».
При цьому, зі спірної видаткової накладної від 18.10.2020 №РН-0001042 також вбачається, що підставою для замовлення є рахунок-фактура від 09.10.2019 №СФ-001445, тобто той же рахунок-фактура, на який міститься посилання в платіжному дорученні, на таку ж суму і з таким же ідентичним товаром, який був поставлений згідно вказаної видаткової накладної (кронштейн штанги).
Відтак, попри відсутність у матеріалах справи самого рахунку-фактури від 09.10.2019 №СФ-001445, зміст наявних у матеріалах справи видаткової накладної від 18.10.2020 №РН-0001042 та платіжного доручення №ЗТД01059/1 від 11.12.2020 свідчать про те, що оплата у сумі 29  640,00 грн була здійснена саме за спірною видатковою накладною. 
У даному контексті суд також звертає увагу на те, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що рахунок на оплату №СФ-001445 виставлявся на інший товар та на підставі іншої накладної, ніж №РН-0001042 від 18.10.2020.
Враховуючи наведене, колегія суддів розцінює докази відповідача, надані на підтвердження факту оплати видаткової накладної від 18.10.2020 №РН-0001042 на суму 29  640,00 грн, більш вірогідними, ніж докази, надані на їх спростування позивачем.
З огляду на вищевикладене, оскільки відповідачем у повному обсязі 11.12.2020, тобто до дати подання позовної заяви у даній справі, було оплачено товар, поставлений за видатковою накладною від 18.10.2020 №РН-0001042 в сумі 29  640,00 грн, позовні вимоги на вказану суму задоволенню не підлягають.
Відтак, основна заборгованість відповідача перед позивачем станом на дату подання позову та прийняття оскаржуваного рішення у даній справі становила 25  770,00 грн (55  410,00 грн - 29  640,00 грн), доводи апеляційної відповідача із приводу чого є обґрунтованими.
Отже, до стягнення із відповідача на користь позивача підлягає сума основної заборгованості за Договором поставки у розмірі 25  770,00 грн. В іншій частині позовні вимоги про стягнення основної заборгованості є безпідставними.
Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно статті 625 Цивільного кодексу України  боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Позивачем у позові за неналежне виконання відповідачем умов договору поставки    на існуючі за його висновками суми заборгованості було також здійснено нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат, зокрема, за видатковою накладною №РН-0001042 від 18.10.2019 на суму 29  640, 00 грн за період з 16.01.2020 по 16.07.2020 пені в розмірі 2  731,58 грн, за період з 16.01.2020 по 28.12.2020 3% річних    в розмірі 845,47 грн та інфляційні втрати за лютий - листопад 2020 в розмірі 1  140,59 грн.
Враховуючи вищевстановлений судом апеляційної інстанції факт погашення відповідачем 11.12.2020 заборгованості за видатковою накладною №РН-0001042 від 18.10.2019 у повному обсязі, оскільки зобов`язання зі сплати пені, інфляційних втрат та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного і поділяє його долю, відповідно, й вимога про сплату пені, інфляційних втрат та річних процентів є додатковою до основної вимоги, наявні підстави для здійснення перерахунку заявлених позивачем до стягнення із відповідача сум інфляційних втрат та річних процентів, нарахованих за невиконання грошового зобов`язання у сумі 29  640,00 грн за видатковою накладною №РН-0001042 від 18.10.2019.
Враховуючи дату сплати відповідачем заборгованості у сумі 29  640,00 грн за видатковою накладною №РН-0001042 від 18.10.2019, позивач мав законне право на нарахування відповідачу заявлених штрафних санкцій за період з 16.01.2020 по 10.12.2020. Нарахування їх за період з 11.12.2020 по 28.12.2020 (кінцева дата, вказана позивачем у розрахунку до позовної заяви) є безпідставним.
За перерахунком суду до стягнення із відповідача підлягають 1  140,59 грн інфляційних втрат за лютий - листопад 2020 року, нарахованих на суму 29  640,00 грн, та 801,74 грн 3% річних, нарахованих на суму 29  640,00 грн, за період з 16.01.2020 по 10.12.2020.
Вимоги про стягнення 3% річних у розмірі 43,73 грн (845,47 грн - 801,74 грн), нарахованих на суму 29  640,00 грн, є безпідставними та задоволенню не підлягають.
Пеня за період з 16.01.2020 по 16.07.2020 в розмірі 2  731,58 грн нарахована на суму 29  640,00 грн правомірно.
Отже, до стягнення із відповідача на користь позивача за несвоєчасне виконання відповідачем зобов`язання з оплати поставленого за договором згідно видаткової накладної №РН-0001042 від 18.10.2019 товару на суму 29  640,00 грн підлягає пеня в розмірі 2  731,58 грн, 3% річних у розмірі 801,74 грн та 1  140,59 грн інфляційних втрат.
В частині стягнення із відповідача на користь позивача основної заборгованості за видатковими накладними №РН-0000144 від 12.03.2020, №РН-0000999 від 07.10.2019, №РН-0001183 від 28.11.2019 на загальну суму 25  770,00 грн та нарахованих на них пені, 3% річних та інфляційних втрат рішення суду першої інстанції відповідачем не оскаржується, а відтак, враховуючи норми статті 269 Господарського процесуального кодексу України, в цій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.
Рішенням Господарського суду Київської області від 23.06.2021 у даній справі також присуджено до стягнення із відповідача на користь позивача 5  497,28 грн витрат на професійну правничу допомогу та 2  100,29 грн судового збору за подання позовної заяви, що було пропорційним розміру задоволених судом першої інстанції  позовних вимог.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи вищевстановлені обставини, суд апеляційної інстанції здійснив перерахунок суми судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи судом першої інстанції та судового збору за подання позовної заяви), що підлягають до стягнення із відповідача на користь позивача, пропорційно розміру позовних вимог, задоволених судом апеляційної інстанції за результатами перегляду справи судом апеляційної інстанції.
Відповідно, до стягнення із відповідача на користь позивача підлягають судовий збір за подання позовної заяви у сумі 1  113,30 грн та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2  914,12 грн. В іншій частині судові витрати залишаються за позивачем.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За змістом пункту 2 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право змінити судове рішення.
Відповідно до частини 4 статті 277 Господарського процесуального кодексу України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
За змістом статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема,  неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.
Судові витрати за подання апеляційної скарги, враховуючи її задоволення, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись статтями 129, 231, 238, 269, 270, 273, пунктом 2 частини 1 статті 275, статтями 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

          Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Київпастранс» на рішення Господарського суду міста Києва від 12.04.2021 у справі №910/21127/20 задовольнити.
Рішення Господарського суду міста Києва від 12.04.2021 у справі №910/21127/20 змінити.
Резолютивну частину рішення Господарського суду міста Києва від 12.04.2021 у справі №910/21127/20 викласти у наступній редакції:
«Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Будсервіс» задовольнити частково.
Стягнути з Комунального підприємства «Київпастранс» (04070, м. Київ, вул. Набережне Шосе, будинок 2; ідентифікаційний код 31725604) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Будсервіс» (45000, Волинська обл., м. Ковель, вул. Володимирська, будинок 152 А; ідентифікаційний код 21745856) основний борг у сумі 25  770 (двадцять п`ять тисяч сімсот сімдесят) грн 00 коп, пеню - 4  515 (чотири тисячі п`ятсот п`ятнадцять) грн 88 коп, 3% річних - 1  330 (одна тисяча триста тридцять) грн 82 коп, інфляційні втрати - 1  892 (одна тисяча вісімсот дев`яносто дві) грн 60 коп., судовий збір за подання позовної заяви - 1  113 (одна тисяча сто тринадцять) грн 30 коп та витрати на професійну правничу допомогу - 2  914 (дві тисячі дев`ятсот чотирнадцять) грн 12 коп.
У задоволенні іншої частини позову відмовити».
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Будсервіс» (45000, Волинська обл., м. Ковель, вул. Володимирська, будинок 152 А; ідентифікаційний код 21745856) на користь Комунального підприємства «Київпастранс» (04070, м. Київ, вул. Набережне Шосе, будинок 2; ідентифікаційний код 31725604) 3  153 (три тисячі сто п`ятдесят три) грн 00 коп судового збору за подання апеляційної скарги.
Видати накази із урахуванням резолютивної частини даної постанови. Видачу наказів доручити Господарському суду міста Києва відповідно до вимог процесуального законодавства. 
Матеріали справи №910/21127/20 повернути до місцевого господарського суду.
          
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених статтею 287 Господарського процесуального кодексу України, та у строки, встановлені статтею 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                            Ю.Б. Михальська 

Судді                                                                                С.Р. Станік

                                                                                О.В. Тищенко