РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2021 року
м. Рівне

Справа № 381/1769/20
Провадження № 22-ц/4815/727/21

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
               
головуючого судді - Шимківа С. С.,
суддів: - Ковальчук Н.М., Хилевича С.В.
секретар судового засідання - Шептицька С.С.,

учасники справи: 
позивач       - ОСОБА_1 ,
відповідач - Акціонерне товариство "Ідея Банк",
третя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеній Михайлович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1  - адвоката Калініна Сергія Костянтиновича на заочне рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 03 листопада 2020 року
(ухвалене у складі судді Рижого О.А.) у справі за позовом  ОСОБА_1 до акціонерного товариства "Ідея Банк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеній Михайлович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

в с т а н о в и в :

У липні 2020 року  ОСОБА_1  звернувся до Сарненського районного суду Рівненської області з позовом до акціонерного товариства "Ідея Банк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеній Михайлович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 13 березня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис №372 про стягнення з нього на користь акціонерного товариства "Ідея Банк" заборгованість у розмірі 102620 гривень 25 копійок. Приватний нотаріус, мотивував виконавчий напис тим, що він є боржником за кредитним договором від 28 березня 2019 року №Z62.00600.005076093, який укладено із акціонерним товариством "Ідея Банк". Стягнення заборгованості проводиться за період з 02 вересня 2019 року по 04 лютого 2020 року. Сума заборгованості складає: строковий основний борг - 62 323,89 грн.; прострочений основний борг - 6 486,77 грн.; прострочені проценти - 6 792,52 грн.; строкові проценти - 55,49 грн.; строкова плата за обслуговування кредиту - 2 184,74 грн.; прострочена плата за обслуговування кредиту - 19 990,72 грн.; пеня - 2 886,12 грн.; за вчинення виконавчого напису - 1 900,00 грн.. Вважає, що вчинений виконавчий напис не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки на даний час передбачена можливість його вчинення лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Також зазначає, що вказана у виконавчому написі заборгованість, на момент його вчинення була спірною, адже він не отримував письмової вимоги від банку, а тому не визнає нарахованого останнім розміру заборгованості. Суми, що підлягають стягненню, у тому числі відсотків та комісії є надмірно великими та необґрунтованими. У матеріалах нотаріальної справи відсутня належним чином оформлена виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Жодного документу, який може підтвердити факт проведення розрахункових операцій АТ "Ідея Банк" не надав. Просить визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.
Заочним рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 03 листопада 2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до акціонерного товариства "Ідея Банк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеній Михайлович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - відмовлено.
Ухвалюючи оскаржуване заочне рішення, суд першої інстанції виходив з того, що посилання позивача на те, що був спір щодо документів, підтверджуючих безспірність заборгованості, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, оскільки ОСОБА_1 не долучив вказаних документів до матеріалів справи, що, у свою чергу, позбавляє суд можливості перевірити його доводи.
Не погоджуючись із заочним рішенням місцевого суду, представник ОСОБА_1  - адвокат Калінін С. К. оскаржив його в апеляційному порядку.
У поданій апеляційній скарзі зазначає, що судом не вирішено клопотання сторони позивача про витребування доказів, що було долучено до позову, чим було допущено порушення норм процесуального права. Наголошує, що вчинений виконавчий напис не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки нотаріусу було надано кредитний договір, який не був посвідчений нотаріально, що є підставою для визнання його таким, що не підлягає виконанню.
З наведених міркувань просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції, ухваливши нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
У поданому на апеляційну скаргу відзиві відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.
Сторони в судове засідання апеляційного суду не з"явилися. Вони були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи. Їх неявка не перешкоджає судовому розгляду. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про її задоволення, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 13 березня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис №372 про стягнення з  ОСОБА_1  на користь Акціонерного товариства "Ідея Банк" заборгованість у розмірі 102 620,25 грн..
Приватний нотаріус, мотивував виконавчий напис тим, що ОСОБА_1 є боржником за кредитним договором № Z62.00600.005076093 від 28.03.2019 року укладеним із Акціонерним товариством "Ідея Банк".
Строк платежу за кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів.
Стягнення заборгованості проводиться за період з 02.09.2019 року по 04.02.2020 року. Сума заборгованості складає: строковий основний борг - 62323,89 грн.; прострочений основний борг - 6486,77 грн.;        прострочені проценти - 6792,52 гри.; строкові проценти - 55,49 грн.;        строкова плата за обслуговування кредиту - 2184,74 грн.;        прострочена плата за обслуговування кредиту - 19 990,72 грн.;        пеня - 2886,12 грн.;        за вчинення виконавчого напису - 1 900,00 грн..
Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно з частиною першою статті 39 Закону України "Про нотаріат" (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.
Відповідно до статті 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, зокрема, передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.
Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів провадиться стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису у цьому випадку подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Постановою Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів внесено зміни, зокрема, доповнено пунктом 2 - Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.
Для одержання виконавчого напису за цим пунктом нотаріусу подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.
Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.
Оскаржений ОСОБА_1 виконавчий напис вчинений нотаріусом 13 березня 2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, а укладений між ним та банком кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.
Зазначений висновок відповідає висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 15 квітня 2020 року у справі №158/2157/17, який відповідно до положень частини четвертої статті 263 ЦПК України підлягає врахуванню судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.
Оскільки суд першої інстанції наведених обставин, положень норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини та висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах не врахував, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.
При цьому, колегія суддів, викладені у відзиві на апеляційну скаргу доводи представника відповідача щодо чинності постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року, вважає юридично неспроможними, оскільки за загальним правилом, зважаючи на зміст рішення суду адміністративної юрисдикції, акт суб`єкта владних повноважень втрачає чинність з моменту набрання чинності судовим рішенням, яким цей акт визнано нечинним.
Наведений висновок відповідає Порядку скасування рішення про державну реєстрацію нормативно-правових актів, занесених до державного реєстру, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 31.07.2000 року №32/5 (далі-Порядок), на який посилається відповідач, стверджуючи про чинність наведеної вище постанови Кабінету Міністрів України з підстав невиключення її з державного реєстру нормативно-правових актів, оскільки відповідно до підпункту 4.2 пункту 4 цього Порядку набрання законної сили судовим рішенням про визнання нормативно-правового акту протиправним (незаконним чи таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили) та нечинним повністю або в окремій його частині є підставою для скасування рішення про його державну реєстрацію, а визначене пунктом 15 Порядку правило про те, що нормативно правовий акт, рішення про державну реєстрацію якого скасовано, не є чинним з дня його виключення з державного реєстру, не стосується випадків визнання судом нормативно-правових актів протиправними (незаконними чи такими, що не відповідають правовому акту вищої юридичної сили) та нечинними повністю або в окремій його частині.
Враховуючи, що суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції, ухвалив нове судове рішення про задоволення позовних вимог, відповідно до приписів частин першої та 13 статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним витрати на сплату судового збору при поданні позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 2102 грн. (840,80+1261,20).
На підставі ст. 18 ЦК України, ч. 1 ст. 39, ст. ст. 87, 88 Закону України "Про нотаріат", керуючись ст.ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Калініна Сергія Костянтиновича - задовольнити.
Заочне рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 03 листопада 2020 року - скасувати.
Виконавчий напис, вчинений 13 березня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є. М. та зареєстрований в реєстрі за №372, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Ідея Банк" грошових коштів на підставі кредитного договору №Z62.00600.005076093 від 28 березня 2019 року в загальній сумі 102 620,25 грн., визнати таким, що не підлягає виконанню.
Стягнути з Акціонерного товариства "Ідея Банк" на користь  ОСОБА_1 понесені ним витрати на сплату судового збору за розгляд справи судом першої інстанції у розмірі 840,80 грн. та 1261,20 грн. за розгляд справи судом апеляційної інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий-суддя                                         Шимків С.С.
Судді:                                                                 Ковальчук Н.М.
        Хилевич С.В.