ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2021 року	Львів	Справа № 500/865/21 пров. № А/857/9796/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді                                                      Хобор Р.Б.,
суддів                                                                           Сеника Р.П., Шинкар Т.І.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 1 квітня 2021 року, ухвалене суддею Чепенюк О.В. у м. Тернополі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у справі № 500/865/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, 

                                                            В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якому просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо призначення йому з 26.08.2020 щомісячного грошового утримання судді у відставці без врахування до стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половини строку навчання за денною формою на юридичному факультеті у вищому навчальному закладі з 01.09.1983 по 21.06.1987, що складає 1 рік 10 місяців 26 днів, час роботи на посаді провідного консультанта управління юстиції Тернопільської обласної державної адміністрації з 16.10.1992 по 02.05.1993, що складає 6 місяців 17 днів, та період проходження строкової військової служби з 15.05.1980 по 28.05.1982, що складає 2 роки 14 днів, та щодо призначення (перерахунку) з 26.08.2020 щомісячного довічного грошового утримання судді у розмірі 50 відсотків відповідно до довідки Тернопільського апеляційного суду від 25.08.2020 №01-17/221/2020 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області  зарахувати позивачу до стажу роботи, що дає судді право на відставку, половину строку навчання за денною формою на юридичному факультеті у вищому навчальному закладі з 01.09.1983 по 21.06.1987, що складає 1 рік 10 місяців 26 днів, час роботи на посаді провідного консультанта управління юстиції Тернопільської обласної державної адміністрації з 16.10.1992 по 02.05.1993, що складає 6 місяців 17 днів, та період проходження строкової військової служби з 15.05.1980 по 28.05.1982, що складає 2 роки 14 днів;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області   провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного грошового утримання судді у відставці з 26.08.2020 у розмірі 84 % відповідно до довідки про суддівську винагороду Тернопільського апеляційного суду від 25.08.2020 №01-17/221/2020, із урахуванням раніше виплачених сум.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 28.08.2020 подав до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області заяву про призначення довічного грошового утримання судді у відставці та відповідні документи, серед яких розрахунок стажу судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, від 25.08.2020, проведений Тернопільським апеляційним судом.
Згідно з цим розрахунком, стаж позивача, який дає право на відставку та утримання щомісячного довічного грошового утримання, складає 37 років 01 місяць 11 днів. З урахуванням цього стажу, розмір щомісячного довічного грошового утримання має складати 84 % заробітної плати працюючого судді.
Однак, при обчисленні розміру довічного грошового утримання, відповідач не врахував весь стаж роботи позивача, який дає право на відставку судді та отримання щомісячного грошового утримання судді, а саме: половину строку денного навчання в Свердловському юридичному інституті (1 рік 10 місяців 26 днів); період роботи провідним консультантом управління юстиції Тернопільської обласної державної адміністрації (6 місяців 17 днів) та період проходження строкової військової служби (2 роки 14 днів).
На думку позивача, такі дії органу Пенсійного фонду суперечать вимогам законодавства про порядок визначення стажу роботи на посаді судді, відповідно до норм, які діяли на день призначення особи суддею, та порушують його право на належний рівень пенсійного забезпечення, що є підставою для звернення із цим позовом до суду.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 1 квітня 2021 року адміністративний позов задоволено частково.
Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо призначення ОСОБА_1 з 26.08.2020 щомісячного грошового утримання судді у відставці без врахування до стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половини строку навчання за денною формою на юридичному факультеті у вищому навчальному закладі з 01.09.1983 по 21.06.1987, що складає 1 рік 10 місяців 26 днів, час роботи на посаді провідного консультанта управління юстиції Тернопільської обласної державної адміністрації з 16.10.1992 по 02.05.1993, що складає 6 місяців 17 днів, та період проходження строкової військової служби з 15.05.1980 по 28.05.1982, що складає 2 роки 14 днів, та щодо призначення з 26.08.2020 щомісячного довічного грошового утримання судді у розмірі 74 відсотків від загального розміру суддівської винагороди, визначеної у довідці Тернопільського апеляційного суду від 25.08.2020 №01-17/221/2020 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати (включити) ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає судді право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання за денною формою на юридичному факультеті у вищому навчальному закладі з 01.09.1983 по 21.06.1987, що складає 1 рік 10 місяців 26 днів, час роботи на посаді провідного консультанта управління юстиції Тернопільської обласної державної адміністрації з 16.10.1992 по 02.05.1993, що складає 6 місяців 17 днів, та період проходження строкової військової служби з 15.05.1980 по 28.05.1982, що складає 2 роки 14 днів.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного грошового утримання судді у відставці з 26.08.2020 у розмірі 84 % від загального розміру суддівської винагороди відповідно до довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданої Тернопільським апеляційним судом 25.08.2020 за №01-17/221/2020, із урахуванням раніше виплачених сум.
Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржило Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, подавши апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити постанову про відмову в задоволенні позову. 
У обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає те, що суд першої інстанції зробив помилковий висновок про задоволення позову.
Таку позицію відповідач пояснює тим, що суддівський стаж ОСОБА_1 становить 32 роки 6 місяців 21 день, що дає право на обчислення щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 74% суддівської винагороди судді (50 відсотків + 2 відсотки за кожний рік понад 20). Стаж роботи на посаді судді позивача визначався відповідно до   статті 137 Закону України “Про судоустрій та статус суддів” від 02.06.2016 №1402-VІІІ. Відповідно до вимог вказаної норми відсутні підстави для зарахування до стажу роботи на посаді судді періоду проходження строкової військової служби, періоду навчання у вищому навчальному закладі та періоду роботи в Управлінні Тернопільської обласної державної адміністрації. За наведених обставин вважає, що відстави для задоволення позову відсутні.
Заслухавши суддю – доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.
Суд першої інстанції встановив те, що рішенням Вищої ради правосуддя від 20.08.2020 №2439/0/15-20 ОСОБА_1 звільнено з посади судді Тернопільського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.
Наказом голови Тернопільського апеляційного суду від 25.08.2020 №156-к/тр визначено припинити трудові відносини ОСОБА_1 з Тернопільським апеляційним судом та відрахувати його зі штату Тернопільського апеляційного суду 25.08.2020
Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з 26.08.2020 в розмірі 74% суддівської винагороди працюючого судді.
Відповідач до стажу роботи позивача на посаді судді зарахував, виключно, такі періоди роботи:
з 22.06.1987 по 12.10.1992 на посаді народного судді і голови Мещовського районного народного суду Калузької області (Російська Федерація);
з 03.05.1993 по 26.08.2001 на посаді судді Тернопільського обласного суду;
з 27.08.2001 по 01.10.2018 на посаді судді Апеляційного суду Тернопільської області
з 02.10.2018 по 31.07.2020 на посаді судді Тернопільського апеляційного суду.
Суд першої інстанції також встановив, що ОСОБА_1 з 15.05.1980 по 28.05.1982 проходив строкову службу у Збройних Силах СРСР, що підтверджено військовим квитком серії НОМЕР_1 , дата видачі 14.05.1980.
За змістом наданої позивачем копій диплому серії НОМЕР_2 , виданого 30.06.1988 29.07.1985 Свердловським ордена Трудового Червоного Прапора юридичним інститутом ім. Р.А.Руденко (а.с.11), позивач в 1983 році вступив до Свердловського ордена Трудового Червоного Прапора юридичного інституту ім. Р.А.Руденко і в 1988 році закінчив повний курс названого інституту за спеціальністю правознавство, а рішенням Державної екзаменаційної комісії від 30.06.1988 йому присвоєно кваліфікацію юриста. 
Відповідно до розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, ОСОБА_1 , проведеного Тернопільським апеляційним судом 25.08.2020 за №01-17/222/2020 період навчання у Свердловському ордена Трудового Червоного Прапора юридичному інституті ім. Р.А. Руденко вказано з 01.09.1983 по 21.06.1987, а з 22.06.1987 – народний суддя.
Крім того, відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 , дата заповнення 08.08.1989, він 16.10.1992 - прийнятий на посаду провідного консультанта управління юстиції Тернопільської обласної державної адміністрації, наказ від 16.11.1992 №120-к (запис 9); 03.05.1993 - звільнений з займаної посади у зв`язку з обранням суддею Тернопільського обласного суду (а.с.13-17).
До спеціального стажу, що дає право на щомісячне грошове утримання судді, включено лише період перебування на посаді судді, що разом складає 32 роки 6 місяців 21 день.
Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що нормами законодавства, що регулювали спірні правовідносини в сукупності було чітко передбачено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується період проходження строкової військової служби, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, а також час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях.
Тому, період проходження ОСОБА_1 строкової військової служби з 15.05.1980 по 28.05.1982 (2 роки 14 днів), половина строку навчання на денному відділенні Свердловського ордена Трудового Червоного Прапора юридичного інституту ім. Р.А. Руденко з 01.09.1983 по 21.06.1987 (1 рік 10 місяців 26 днів) та робота на посаді провідного консультанта управління юстиції Тернопільської обласної державної адміністрації з 16.10.1992 по 02.05.1993 (6 місяців 17 днів) необхідно зарахувати до стажу роботи позивача на посаді судді.
Суд першої інстанції встановив, що стаж роботи на посаді судді позивача складає 37 років 1 місяць 11 днів, що суперечить визначеному відповідачем стажу роботи в кількості 32 роки 5 місяців 21 день.
Таким чином, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивача, з урахуванням положень частини третьої   статті 142 Закону №1402-VІІІ  повинен становити 84% суддівської винагороди, зокрема: 50% - за стаж роботи на посаді судді 20 років та 34% - за стаж роботи на посаді судді понад 20 років (17 років х 2%).
З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність обгрунтованих підстав для задоволення позовних вимог та визнання протиправними дій відповідача щодо  призначення ОСОБА_1 з 26.08.2020 щомісячного грошового утримання судді у відставці без врахування до стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половини строку навчання за денною формою на юридичному факультеті у вищому навчальному закладі з 01.09.1983 по 21.06.1987, що складає 1 рік 10 місяців 26 днів, час роботи на посаді провідного консультанта управління юстиції Тернопільської обласної державної адміністрації з 16.10.1992 по 02.05.1993, що складає 6 місяців 17 днів, та період проходження строкової військової служби з 15.05.1980 по 28.05.1982, що складає 2 роки 14 днів, та щодо призначення з 26.08.2020 щомісячного довічного грошового утримання судді у розмірі 74 відсотків від загального розміру суддівської винагороди, визначеної у довідці Тернопільського апеляційного суду від 25.08.2020 №01-17/221/2020 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Враховуючи зазначене, суд першої інстанції вважав, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати (включити) ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає судді право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання за денною формою на юридичному факультеті у вищому навчальному закладі з 01.09.1983 по 21.06.1987, що складає 1 рік 10 місяців 26 днів, час роботи на посаді провідного консультанта управління юстиції Тернопільської обласної державної адміністрації з 16.10.1992 по 02.05.1993, що складає 6 місяців 17 днів, та період проходження строкової військової служби з 15.05.1980 по 28.05.1982, що складає 2 роки 14 
днів, та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного грошового утримання судді у відставці з 26.08.2020 у розмірі 84 % від загального розміру суддівської винагороди відповідно до довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданої Тернопільським апеляційним судом 25.08.2020 за №01-17/221/2020, із урахуванням раніше виплачених сум.
Апеляційний суд частково погоджується із вказаним висновком з огляду на наступні обставини.
Відповідно до ч. 1 ст. 116 Закону України “Про судоустрій і статус суддів” № 1402-VIIІ  від 02.06.2016  (далі Закон № 1402), суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.
Згідно з ст. 137 Закону № 1402-VIIІ, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.
Відповідно до частини третьої статті 142 Закону № 1402-VІІІ   щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
Абзацом 4 пункту 24 Прикінцевих і   перехідних положень Закону № 1402-VІІІ   передбачено те, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).
Апеляційний суд  погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що протягом роботи позивача на посаді судді, відповідні правовідносини регулювались Законами України:
- “Про судоустрій і статус суддів” № 1402-VIIІ  від 02.06.2016, 
- “Про судоустрій і статус суддів” від 07.07.2010 № 2453-VІ   
- “Про статус суддів”  від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ (далі Закон №2862-XII).
Відповідно до частини першої   статті 43 Закону №2862-ХІІ   кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.
Абзацом другим частини четвертої цієї статті передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.
Відповідно до   статті 1 Указу Президента України “Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів” № 584/95 від 10.07.1995   передбачено зарахування до стажу 

роботи судді, що дає право на відставку, крім стажу трудової діяльності, визначеної в частині четвертій статті 43 Закону України “Про статус суддів”   половини строку навчання на денному відділенні у вищих юридичних закладах та періоду проходження строкової військової служби.
Згідно з абзацом 2 пункту 3-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005    № 865 “Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів”, доповненим постановою Кабінету Міністрів України від 11.06.2008 р. № 545, до стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.
Враховуючи наведені норми законодавства, яким регулювались правовідносини у сфері обчислення стажу роботи, що дає право на відставку судді, апеляційний суд встановив те, що позивачу, до прийняття Закону № 1402-VIIІ,  були зараховані до цього стажу, половина строку навчання за денною формою на юридичному факультеті вищого навчального закладу, календарний період проходження строкової військової служби та період роботи на посаді провідного консультанта управління юстиції Тернопільської обласної державної адміністрації.
Так як позивач був призначений (обраний) на посаду до набрання чинності Законом № 1402-VIIІ, апеляційний суд приходить до висновку про те, що норми Закону № 1402-VIIІ, щодо порядку обчислення стажу роботи на посаді судді до позивача застосовуватись не можуть.
Відповідач на вказану обставину уваги не звернув, а відтак, невірно визначив стаж роботи позивача на посаді судді, що призвело до невірного визначення позивачу розміру щомісячного довічного грошового утримання, що виплачується судді у відставці 
Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду  першої інстанції про те, що період проходження ОСОБА_1 строкової військової служби з 15.05.1980 по 28.05.1982 (2 роки 14 днів), половина строку навчання на денному відділенні Свердловського ордена Трудового Червоного Прапора юридичного інституту ім. Р.А.Руденко з 01.09.1983 по 21.06.1987 (1 рік 10 місяців 26 днів) та період роботи на посаді провідного консультанта управління юстиції Тернопільської обласної державної адміністрації з 16.10.1992 по 02.05.1993 (6 місяців 17 днів) необхідно зарахувати до стажу роботи позивача на посаді судді, визнавши протиправними дії відповідача, пов`язані з обчисленням грошового утримання позивача без врахування цього стажу.
Помилка під час обчислення вищевказаного стажу, призвела, на думку апеляційного суду, до виплати грошового утримання позивачу в меншому, ніж передбачено законодавством, розмірі.
Тому, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплату грошового утримання позивача з врахуванням стажу, який помилково не був зарахований до стажу роботи позивача, що дає право на відставку судді та береться до уваги при визначенні розміру грошового утримання судді у відставці.
У той же час, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідач не визнавав право позивача на зарахування до стажу робити певних періодів роботи (служби) позивача, у зв`язку з чим нарахування грошового утримання з врахуванням більшого стажу не проводив.
За наведених обставин, на переконання апеляційного суду, спору між позивачем та відповідачем, з приводу порядку нарахування грошового утримання позивачу (в тому числі його розміру) при більшому стажі роботи немає.
Тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції передчасно зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області провести позивачу перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці саме у розмірі 84 % від загального розміру суддівської винагороди.
Враховуючи те, що визначення розміру щомісячного грошового утримання судді у відставці буде проводитись під час відповідного перерахунку на виконання цього рішення суду, в задоволенні  позовних вимог що стосуються визначення розміру щомісячного грошового утримання судді у відставці, а саме - 84 % від загального розміру суддівської винагороди діючого судді необхідно відмовити у зв`язку з їх передчасністю, скасувавши у відповідній частині рішення суду першої інстанції та відмовивши в задоволенні цієї частини позовних вимог.
Згідно з частиною 1 статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
З огляду на вищевикладене, у зв`язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального права, при вирішенні питання щодо частини позовних вимог, апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати в частині визначення розміру майбутнього грошового забезпечення позивача, з мотивів які вказані у цій постанові. 
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Щодо іншої частини позовних вимог, апеляційний суд дійшов до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги в цій частині безпідставними та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог, що стосуються визнання дій відповідача неправомірними, визначення стажу роботи позивача, що дає право на відставку судді, та зобов`язання провести перерахунок грошового утримання  позивача залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

                                                     П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області задовольнити частково.
Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 1 квітня 2021 року у справі № 380/635/21 скасувати в частині визначення ОСОБА_1 розміру щомісячного грошового утримання судді у відставці - 84 % від загального розміру суддівської винагороди діючого судді та прийняти нову постанову, відповідно до якої в задоволенні цієї частини позовних вимог відмовити.
В іншій частині рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 1 квітня 2021 року у справі № 380/635/21 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, за наявності яких постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя	 	Р. Б. Хобор 	
судді	 	Р. П. Сеник 	
 	 	Т. І. Шинкар