ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"10" червня 2021 р.           Справа№ 910/17655/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Ткаченка Б.О.
суддів:            Андрієнка  В.В. 
          Пашкіної С.А. 
 
за участю секретаря судового засідання Яценко І.В.
представників сторін згідно протоколу судового засідання від 10.06.2021
розглянувши матеріали апеляційної скарги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»
на рішення Господарського суду міста Києва від 17.03.2021
у справі № 910/17655/20 (суддя - Зеленіна Н.І.)
за позовом              Акціонерного товариства «Київгаз»
до       Комунального підприємства виконачого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»
про стягнення 2       560       204,63 грн,
В  С  Т  А  Н  О  В  И  В:

Короткий зміст позовних вимог   
Акціонерне товариство "Київгаз" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (далі - відповідач)  про стягнення заборгованості за неналежне виконання зобов`язань за договором розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим), яка складається з 2 239 105,54 коп. - пені, 253 960,71 грн - 3% річних та 67 138,38 коп. - інфляційних витрат.
Вимоги позову мотивовані тим, що оплату за послуги розподілу природного газу відповідач здійснював несвоєчасно, чим порушив умови господарського зобов`язання.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення 
Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.03.2021 в справі № 910/17655/20 позов Акціонерного товариства "Київгаз" задоволено частково. Стягнуто з Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" на користь Акціонерного товариства "Київгаз" 1 119 552 (один мільйон сто дев`ятнадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят дві) грн 77 коп. - пені, 253 960 (двісті п`ятдесят три тисячі дев`ятсот шістдесят) грн 71 коп. - 3% річних, 67 138 (шістдесят сім тисяч сто тридцять вісім) грн 38 коп. - інфляційних витрат та 38 403 (тридцять вісім тисяч чотириста три) грн 07 коп. - витрат по сплаті судового збору.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погодившись з прийнятим рішенням, Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк для подачі апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 17.03.2021 в справі № 910/17655/20 та скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 17.03.2021 в справі № 910/17655/20 в частині задоволених позовних вимог про стягнення з Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" 1 119 552 (один мільйон сто дев`ятнадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят дві) грн 77 коп. - пені, 253 960 (двісті п`ятдесят три тисячі дев`ятсот шістдесят) грн 71 коп. - 3% річних, 67 138 (шістдесят сім тисяч сто тридцять вісім) грн 38 коп. - інфляційних витрат та 38 403 (тридцять вісім тисяч чотириста три) грн 07 коп. - витрат по сплаті судового збору та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевим господарським судом при ухваленні оскаржуваного рішення порушено норми  процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, рішення суду першої інстанції ухвалено при неповному дослідженні доказів та з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, а зроблені судом висновки не відповідають обставинам справи. 

Короткий зміст заперечень проти апеляційної скарги 
У письмовому відзиві на апеляційну скаргу позивач вказував про те, що доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують правильності та законності висновків суду в оскаржуваному рішенні. Рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та законним, підстави для скасування вказаного рішення в апеляційному порядку - відсутні.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Згідно із витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.05.2021 апеляційна скарга передана на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді - Ткаченко Б.О., суддів: Пашкіна С.А., Андрієнко В.В.
          Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.05.2021 клопотання Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про поновлення пропущеного процесуального строку для подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 17.03.2021 у справі № 910/17655/20 задоволено, поновлено Комунальному підприємству виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 17.03.2021 у справі № 910/17655/20. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.03.2021 та закінчено проведення підготовчих дій. Розгляд апеляційної скарги призначено на 10.06.2021.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання
У судовому засіданні 10.06.2021 представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив суд апеляційної інстанції залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. 
Представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 17.03.2021 у справі № 910/17655/20 у частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 02.05.2018 відповідач подав до позивача, як оператор ГРМ заяву-приєднання до умов публічного договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) №295907.
Відповідачем у подальшому подавалися заяви-приєднання до публічного договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) №295907 від 01.08.2018 та 01.10.2018.
Договором № 295907 розподілу природного газу (далі - Договір), пунктом 1.2. передбачено, що умови цього Договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2494 (далі - Кодекс газорозподільних систем).
Відповідно до п. 1.3 Договору фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.
Як вбачається із матеріалів справи, з 02.05.2018 відповідач отримує послуги з розподілу природного газу на підставі публічного договору № 295907 розподілу природного газу, укладеного позивачем.
Пунктом 2.1. Договору передбачено, що за цим Договором Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором.
Відповідно до п.6.1. Договору оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за потужність (абонентська плата), з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.
Згідно з п.6.3. Договору, розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць, протягом якого надаються послуги з розподілу природного газу.
Пунктом 6.4. Договору встановлено, що оплата вартості послуг з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до 01 числа розрахункового періоду. Якщо згідно із законодавством споживач має сплачувати оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання споживача на поточний рахунок оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу у тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводяться споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг з урахуванням раніше перерахованих коштів. Оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який є побутовим, до 05 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунку оператора ГРМ. Оплата здійснюється виключно грошовими коштами на поточний рахунок оператора ГРМ. Дата оплати визначається датою, на яку були зараховані кошти на рахунок оператора ГРМ. Споживач має право здійснювати оплату за договором розподілу природного газу через банківську платіжну систему, онлайн-переказ, поштовий переказ, внесення готівки через касу оператора ГРМ та в інший незаборонений законодавством спосіб.
Відповідно до п.6.6. Договору надання Оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу Споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаним між Сторонами актом наданих послуг, що оформлюється відповідно до пункту 6.6.1. котрим передбачено, що Оператор ГРМ до п`ятого числа місяця, наступного за розрахунковим (звітним) надсилає споживачу два примірники оригіналу акта наданих послуг за розрахунковий (звітний) період, підписаний уповноваженим представником Оператора ГРМ.
Згідно з пунктом 8.2. Договору передбачено, що у разі порушення споживачем строків оплати за цим договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, враховуючи день фактичної оплати.
У матеріалах справи міститься належним чином засвідчені копії       актів прийому-передачі послуг з розподілу природного газу газорозподільною системою, за період з жовтня 2019 по січень 2020 року включно, на загальну суму 224 533 405,01 грн.
Зазначені акти прийому-передачі послуг з розподілу природного газу газорозподільною системою підписані представниками обох сторін без зауважень, підписи скріплені печатками.
          Також, у матеріалах справи наявний наданий позивачем розрахунок пені, 3% річних та інфляційні нарахування по Договору № 295907 від 30.04.2018 Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»  станом на 10.11.2020 (за період надання послуг жовтень 2019 - січень 2020) у зв`язку із порушенням відповідачем п.6.4 Договору щодо своєчасної оплати поставленого газу, позивачем нараховано пеню у розмірі 2 239 105,54 грн, 3% річних у розмірі 253 960,71 грн та інфляційні витрати у розмірі  67 138,38 грн, за період з жовтня 2019 по січень 2020 включно.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови
Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.
У відповідності до положень ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.
Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ст. 40 Закону України "Про ринок природного газу" розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу у порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Оператор газорозподільної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів розподілу природного газу з замовниками. Договір розподілу природного газу є публічним.
Частиною 1 ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу" визначено, що постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу у розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами. 
Відповідно до п. 4 Розділу 1 Глави 1 Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2494 "Про затвердження Кодексу газорозподільних систем", договір розподілу природного газу       - правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким забезпечується фізична доставка природного газу, належного споживачу, та/або цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи.
Відповідно до п. 1 Розділу 1 Глави VI Кодексу газорозподільних систем, доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 № 2498 (типовий договір розподілу природного газу), у порядку, визначеному цим розділом.
Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 13 Закону України "Про ринок природного газу" споживач зобов`язаний, зокрема, забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів. 
Відповідно до  п. 6.5 договору, сторони узгодили, що  у разі виникнення у споживача заборгованості за цим договором, сторони можуть укласти графік погашення заборгованості, який оформлюється додатком до цього договору або окремим договором про реструктуризацію заборгованості. У разі відсутності графіка погашення заборгованості оператор ГРМ має право грошові кошти, отримані від споживача у поточному розрахунковому періоді, зараховувати у рахунок погашення існуючої заборгованості споживача відповідно до черговості її виникнення. Графік погашення заборгованості між сторонами не укладався.
Частиною 1 ст. 216 Господарського кодексу України визначено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і у порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.
Згідно зі ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.
Штрафними санкціями згідно ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).
Частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. 
У пункті 8.2. договору сторони передбачили, що у разі порушення споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, враховуючи день фактичної оплати.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано доводів позивача щодо несвоєчасної оплати наданих послуг. Місцевий суд правомірно оцінив як більш вірогідні докази надану позивачем роздруківку оборотів рахунку №     361 та інформацію про надходження коштів на рахунки Акціонерного товариства "Київгаз" за період 01.10.2019-31.01.2020.
Колегія суддів вважає обґрунтованим  також і нарахування позивачем пені у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором щодо своєчасної оплати за надані послуги у розмірі 2 239 105,54 грн, 3% річних у розмірі 253 960,71 грн та інфляційні витрати у розмірі 67 138,38 грн, за період з жовтня 2019 по січень 2020 включно. Одночасно місцевим судом правомірно задоволено клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 50% до 1  119  552,77 грн.
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
У відповідності з пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Статтею  86  Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять у предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.  Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 76 Господарського процесуального кодексу України).
Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.  Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Практикою Європейського суду з прав людини передбачено, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, проте його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною у залежності від характеру рішення.
Частиною 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що   доводи скаржника  викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, оскаржуване рішення ухвалено з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у  зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування рішення  Господарського суду міста Києва від 17.03.2021 у справі № 910/17655/20   за наведених скаржником доводів апеляційної скарги. 
Розподіл судових витрат
Згідно із статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника. 
Дослідивши наявні у справі матеріали, розглянувши апеляційну скаргу,
керуючись ст.ст. 76-79, 86, 129, 233, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 17.03.2021 у справі № 910/17655/20  залишити без змін.
2. Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго».
3.       Матеріали справи №    910/17655/20  повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та  може бути оскаржена у порядку та строки, визначені статтями 287 та 288 Господарського процесуального кодексу України.

          В зв`язку з тимчасовою непрацездатністю головуючого судді Ткаченка Б.О. з 14.06.2021 по 18.06.2021, перебуванням у відпустці судді Андрієнка В.В. з 23.06.2021 по 25.06.2021 та судді Пашкіної С.А. з 24.06.2021 по 25.06.2021, повна постанова складена та підписана 29.06.2021.

Головуючий суддя                                                            Б.О. Ткаченко 

Судді                                                                                В.В.Андрієнко

                                                                                С.А. Пашкіна