КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                                     
Апеляційне провадження № 22-ц/824/11080/2021      
Справа № 369/3244/21                                         

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
23 вересня 2021 року Київський апеляційний суд в складі:
 
            Суддя - доповідач:      Андрієнко А.М.
            Суддів:                          Соколової В.В.
                                                  Поліщук Н.В.
            При секретарі             Дроздовій Ж.В.
 
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Києво - Святошинського районного суду Київської області від 19 квітня 2021 року, постановлену суддею Усатовим Д.Д. про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа: Вишневська міська державна нотаріальна контора Київської області, про визнання шлюбного договору недійсним, визнання об`єкта нерухомості спільною сумісною власністю та поділ спільного майна подружжя,
 
У С Т А Н О В И Л А :
 
У березні 2021 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання шлюбного договору недійсним, визнання об`єкта нерухомості спільною сумісною власністю та поділ спільного майна подружжя.
Разом із позовною заявою до суду позивачем було подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 390475732224), та заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти реєстраційні дії, обґрунтовану необхідністю тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій щодо предмету спору з тим, щоб забезпечити реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 квітня 2021 року заяву адвоката Кубрака О.О., який діє в інтересах ОСОБА_3 , про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа: Вишневська міська державна нотаріальна контора Київської області, визнання шлюбного договору недійсним, визнання об`єкта нерухомості спільною сумісною власністю та поділ спільного майна подружжя задоволено.
Накладено арешт на нежитлове приміщення, загальною площею 72,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 390475732224), що належить ОСОБА_2 .
Заборонено органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав, у тому числі, реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження та інше.
 Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та ухвалити постанову про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, мотивуючи тим, що суд першої інстанції помилково не звернув уваги на неповноту і невідповідність доданих до заяви документів, а саме відсутні в дійсності та не надано належних і допустимих доказів загрози відчуження майна відповідачем. Також вважає, що суд помилково наклав арешт на все майно, оскільки, як вбачається з позовних вимог позивач хоче визнати за собою право власності лише на Ѕ частину вказаного майна. 
 У суді апеляційної інстанції представник відповідача підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.
Позивач у відзиві просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга  не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з?ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
          Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що є обґрунтовані підстави, що незабезпечення позову може призвести до утруднення виконання можливого рішення суду.
Колегія суддів  погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 150 Цивільного процесуального кодексу України позов забезпечується в тому числі накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Відповідно до п. 2 ч. 1ст. 150 Цивільного процесуального кодексу України позов забезпечується в тому числі забороною вчиняти певні дії.
Як вбачається з матеріалів справи предметом позову зокрема є визнання вказаного нежитлового приміщення спільною сумісною власністю подружжя та здійснення його поділу між сторонами в рівних частинах.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у Постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Згідно п. 4 даної постанови визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Отже, умовою застосування забезпечення позову, як сукупності процесуальних дій, є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Такі заходи гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Як вбачається із матеріалів справи предметом позову є нерухоме майно, на яке позивач просив накласти арешт. У разі задоволення позову позивач просить також виділити йому в натурі Ѕ частину вказаного майна, витребувати цю частину у відповідача на користь позивача.
Забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке є предметом позову, є обґрунтованим, оскільки таким чином забезпечується виконання можливого рішення суду.
Отже, умовою застосування забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Такі заходи гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.
Колегія суддів вважає, що припущення позивача, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може призвести до подальшого ускладнення виконання потенційного рішення, є обґрунтованим.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про   часткове  задоволення  заяви про забезпечення позову.  
Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України апеляційний суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Керуючись ст.ст.  367, 374, 375  ЦПК України, колегія суддів
 
П О С Т А Н О В И Л А:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 квітня 2021 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з  дня її  прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.
 
Повний текст постанови виготовлено 28  вересня 2021 року.

 
Суддя - доповідач:     

Судді: