Ухвала
Іменем України 
28 серпня 2021 року
м. Київ
справа № 554/8874/15-к
провадження № 51- 2138 впс 201
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                      ОСОБА_1 ,
суддів                                                   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши клопотання потерпілого ОСОБА_4  про направлення кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 Кримінального кодексу України (далі – КК України)з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів,
встановив:
До Верховного Суду в порядку ст. 34 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК України), надійшло клопотання потерпілого ОСОБА_4 про направлення кримінального провадження відносно ОСОБА_5 з Київського районного суду м. Полтави до Кегичівського районного суду Харківської області.
Клопотання мотивовано тим, що обвинувачений ОСОБА_5 обіймав посаду тимчасово виконуючого обов`язки начальника УБОЗ ГУМВС в Полтавській області, має міцні зв`язки в правоохоронних органах м. Полтави, що, на думку потерпілого, може негативно вплинути на оперативність, ефективність та законність розгляду цього кримінального провадження, який триває з 2014 року. Зазначене також порушує принципи оперативності та ефективності його розгляду та підтверджує факт можливого впливу обвинуваченого на правоохоронні органи м. Полтави та водночас впливає на об`єктивність і законність судового розгляду вказаного провадження в м. Полтаві. Враховуючи викладене, а також те, що вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 було розпочато в смт. Кегичівка, яке є місцем проживання потерпілого, просить вказане кримінальне провадження направити з Київського районного суду м. Полтави до Кегичівського районного суду Харківської області, оскільки. 
Учасники судового провадження належним чином повідомлені про день і час розгляду клопотання, проте в судове засідання вони не з`явилися, клопотань про відкладення розгляду не надійшло, що не перешкоджає розгляду даного клопотання. 
Перевіривши доводи, наведені у клопотанні, дослідивши інші матеріали, надані на розгляд суду касаційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання задоволенню не підлягає.
За правилами ч. 1 ст. 32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення.
Згідно із ч. 3 ст. 34 КПК України до повноважень Верховного Суду відноситься вирішення питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а також про направлення провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого.
Частиною 1 ст. 34 КПК України визначений вичерпний перелік підстав для передачі кримінального провадження на розгляд іншого суду, а саме: до початку судового розгляду виявилося, що  кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності; після задоволення відводів (самовідводів) чи інших випадках неможливо утворити новий склад суду для судового розгляду; обвинувачений чи потерпілий працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження; ліквідовано суд, або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який здійснював судове провадження.
При цьому, абз. 6 ч. 1 цієї ж статті передбачено, що до початку судового розгляду у виняткових випадках кримінальне провадження з метою забезпечення оперативності та ефективності кримінального провадження може бути передано на розгляд іншого суду за місцем проживання обвинуваченого, більшості потерпілих або свідків, а також у разі неможливості здійснювати відповідним судом правосуддя (зокрема, надзвичайні ситуації техногенного або природного характеру, епідемії, епізоотії, режим воєнного, надзвичайного стану, проведення антитерористичної операції).
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
В положеннях статей 32, 34 КПК України законодавцем чітко визначені підстави для направлення кримінального провадження з одного суду до іншого, в тому числі в межах юрисдикції різних апеляційних судів. Проте, жодної із наведених підстав для направлення кримінального провадження відносно ОСОБА_5 з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, клопотання потерпілого не містить.
Крім того, відповідно до обвинувального акту ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 364 КК України у м. Полтаві по вул. Жовтневій, 38, що відноситься до територіальної юрисдикції Київського районного суду м. Полтави.
Доводи потерпілого щодо впливу обвинуваченого на правоохоронні органи м. Полтави, а також на об`єктивність і законність розгляду цього провадження в м. Полтаві не заслуговують на увагу з огляду на те, що незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України.
Згідно зі ст. 126 Конституції України вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється, держава забезпечує особисту безпеку судді та членів його сім`ї.
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.
Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом.
Крім того, законодавством України закріплена ціла система гарантій незалежності суддів під час здійснення правосуддя.
Разом із тим, будь-яких даних про можливу необ`єктивність або упередженість в цьому провадженні суддів Полтавської області потерпілий у клопотанні не наводить.
Водночас, такі дані, за умови їх належного підтвердження, можуть слугувати самостійною підставою для відводу судді, але не для направлення кримінального провадження до  іншого суду (винятком є випадки, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 34 КПК України, про які прокурор у  клопотанні не зазначає).
Жодної із вищенаведених підстав з долученням відповідних підтверджуючих документів для направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів клопотання потерпілого не містить. При цьому, посилання потерпілого на те, що він проживає в смт. Кегичівка, а також інші його доводи, на думку Суду, не можуть завадити оперативності та ефективності розгляду цього кримінального провадження у Київському районному суді м. Полтави.
Таким чином, викладені в клопотанні потерпілого, якими він обґрунтовує необхідність зміни підсудності кримінального провадження, не є підставами у розумінні ст. 34 КПК України для передачі кримінального провадження з одного суду до іншого.
У зв`язку з цим клопотання потерпілого про необхідність направлення цього кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів є необґрунтованим, а тому підстав для його задоволення немає.
На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 34 КПК України, Суд
постановив:
В задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_4 про направлення кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судіввідмовити.
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                                   ОСОБА_2                              ОСОБА_3