ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2021 року 
м. Київ
справа № 823/652/17
адміністративне провадження № К/9901/43804/18 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючий - Стародуб О.П., 
судді -  Берназюк Я.О.,  Кравчук В.М. 
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 12.06.2017 (суддя - Тимошенко В.П.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 12.10.2017 (судді - Губська О.А., Парінов А.Б., Грибан І.О.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -
встановив:
У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у затвердженні проекту землеустрою про відведення в оренду для фермерського господарства земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 6,8 га, яка розташована в адміністративних межах Онопріївської сільської ради Тальнівського району;
- зобов`язати всебічно, з урахуванням висновків суду, розглянути його заяву від 09.02.2017 вх. №1523/0/5-17-СГ про затвердження проекту землеустрою та прийняти обґрунтоване рішення в межах та спосіб встановлений Законом.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області №23-5942/14-15-СГ від 20.11.2015 позивач розробив проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення із земель державної власності в оренду, розташованої в адмінмежах Онопріївської сільської ради Тальнівського району Черкаської області за межами населеного пункту площею 6,8 га для ведення фермерського господарства та звернувся до відповідача із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки.
14.03.2016 Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області відмовило позивачу у затвердженні такого проекту землеустрою.
Постановою   Київського апеляційного адміністративного суду від 15.09.2016 у адміністративній справі №823/647/16 позов ОСОБА_1 задоволено частково - визнано протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області щодо відмови в затвердженні проекту землеустрою та зобов`язано розглянути питання стосовно затвердження проекту землеустрою.
На виконання вказаної постанови суду відповідач листом від 30.11.2016 №9648-1446 повідомив позивача, що наданий проект землеустрою не відповідає вимогам ст. 50 Закону України "Про землеустрій", вказавши перелік недоліків, які належить виправити.
09.02.2017 позивач, додавши ті документи, яких не вистачало, направив відповідачу проект землеустрою з клопотанням про його затвердження.
За результатами розгляду даного клопотання та проекту землеустрою відповідач листом від 24.02.2017 №2409/6-17 повідомив, що зауваження вказані в листі від 30.11.2016 не усунуті. Для подальшого розгляду питання, порушеного у заяві необхідно привести проект у відповідність до чинного законодавства.
Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з цим позовом.
В обгрунтування позовних вимог посилався на безпідставність відмови відповідача у затвердженні розробленого ним проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення із земель державної власності в оренду, розташованої в адмінмежах Онопріївської сільської ради Тальнівського району Черкаської області за межами населеного пункту площею 6,8 га для ведення фермерського господарства.
Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 12.06.2017, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12.10.2017, позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області щодо не винесення рішення по розгляду клопотання ОСОБА_1 від 09.02.2017 вх. №1523/0/5-17-СГ про затвердження проекту землеустрою.
Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 09.02.2017 вх. №1523/0/5-17-СГ про затвердження проекту землеустрою з врахуванням висновків суду та прийняти обґрунтоване рішення в межах та спосіб встановлений Законом.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідачем рішення про затвердження або відмову у затвердженні проекту землеустрою не приймалося, водночас, у листі від 24.02.2017 №2409/6-17 відповідачем не вказано які саме зауваження не виконані позивачем та у який спосіб їх належить виконати.
Суди дійшли висновку, що такий лист-відповідь фактично унеможливив усунення позивачем недоліків поданого ним на затвердження проекту землеустрою, крім того, чинним законодавством не передбачено права відповідача, у разі подання йому на погодження або затвердження проекту землеустрою, надавати відповідь у такий спосіб чи у такій формі.
З ухваленими судовими рішеннями не погодився відповідач, звернувся з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просив їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
В обґрунтування касаційної скарги посилається на те, що судами попередніх інстанцій неповно встановлено обставини справи, не надано їм належної правової оцінки, що призвело до ухвалення помилкових судових рішень.
Заперечення на касаційну скаргу до суду не надходили.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з положеннями частини 2 статті 2 КАС України в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частиною першою статті 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.
За правилами частини 4 статті 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.
Відповідно до положень частин 1, 2 статті 123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.
Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.
Згідно з частиною 6 статті 123 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.
За змістом частин 10, 13 статті 123 ЗК України рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються, зокрема, затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.
Правовий статус Головного управління Держгеокадастру в області визначено відповідним Положенням, яке затверджене Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 №333 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.10.2016 за №1391/29521).
У пункті 8 цього Положення передбачено, що Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру. Відповідно до пункту 10 начальник Головного управління підписує накази Головного управління. 
Відповідно до Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 12.04.2005 №34/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 15.05.2013 №883/5), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.04.2005 за №381/10661, наказ, розпорядження, постанова, рішення (далі - розпорядчий документ) - акт організаційно-розпорядчого характеру чи нормативно-правового змісту, що видається суб`єктом нормотворення у процесі здійснення ним виконавчо-розпорядчої діяльності з метою виконання покладених на нього завдань та здійснення функцій відповідно до наданої компетенції з основної діяльності, адміністративно-господарських або кадрових питань, прийнятий (виданий) на основі Конституції та інших актів законодавства України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та спрямований на їх реалізацію, спрямування регулювання суспільних відносин у сферах державного управління, віднесених до його відання.
Таким чином, рішення про затвердження проекту землеустрою або про відмову в його затвердженні оформляється розпорядчим індивідуальним актом - наказом Держгеокадастру у Черкаській області. Відповідно, такі рішення не можуть оформлятися листами у відповідь на клопотання заявника.
Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 29.10.2019 у справі №0640/3541/18, від 04.05.2020 у справі №813/2061/17, від 28.05.2020 у справі №813/1949/16, від 14.08.2020 у справі №815/6699/17, від 10.08.2021 у справі №580/1959/19.
В ході розгляду справи судами встановлено, що відповідач належним чином проєкт позивача не розглянув, рішення у вигляді наказу за наслідками його розгляду, в порушення вимог статті 123 ЗК України, не прийняв, обмежившись лише листом, без зазначення в ньому конкретних недоліків поданих документів та наведення обґрунтованих підстав для відмови у затвердженні такого проєкту, а тому суди дійшли обґрунтованого висновку, що в даному випадку, відповідач, як суб`єкт владних повноважень діяв не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України та прийняли рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Доводи касаційної скарги не спростовують висновки судів попередніх інстанцій, а їх зміст зводиться до переоцінки доказів, що, в силу положень частини другої   статті 341 КАС України,   знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, оскільки при ухваленні рішень суди порушень норм матеріального та процесуального права не допустили, тому суд прийшов до висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій без змін.
Керуючись ст. 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -
постановив:
Касаційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області залишити без задоволення, а постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 12.06.2017 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 12.10.2017 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:
О.П. Стародуб
Я.О. Берназюк
В.М. Кравчук