Дата документу 02.08.2021 Справа № 316/1366/20

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний № 316/1366/20 Головуючий у 1-й інстанції:Бульба О.М.
 
провадження № 22-ц/807/1722/21       Суддя-доповідач: Маловічко С.В. 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 серпня 2021 року                                                         м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого: Маловічко С.В.
суддів:        Гончар М.С.
                       Подліянової Г.С.

розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» у особі представника Крилової Олени Леонідівни на заочне рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 09 березня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
В С Т А Н О В И В:

У травні 2020 року до суду звернулось АТ КБ «Приватбанк» з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 звернулась до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 16.03.2007р. При підписанні анкети-заяви відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку» складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві, які єформулярами та стандартними формами та згідно до заяви отримані відповідачем для ознайомлення в письмовій формі.14.04.2008р. відповідачем також була підписана Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». ОСОБА_1 власним підписом підтвердила, що «З фінансовими умовами надання Кредитки «Універсальна 30 днів пільгового періоду» та прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлений».
Банком на підставі договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, а відповідачу надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 2 800,00 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п. 3.2, п. 3.3 договору, на підставі яких відповідач при укладенні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміни (збільшення або зменшення) відбувається за рішенням та ініціативою банку.
Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених до-
говором та в межах встановленого кредитного ліміту. Але у зв`язку із неналежним виконанням умов кредитного договору відповідачем станом на 31.03.2020р. виникла заборгованість за кредитом у розмірі 12 460,42 грн., яка складається з наступного: 2 224,65 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.: 0,00 грн. – заборгованість за поточним тілом кредиту; 2 224,65 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. – заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. – заборгованість за простроченими відсотками; 799,84 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 8 604,48 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. – нарахована комісія; 250,00 грн. – штраф (фіксована частина); 581,45 грн. – штраф (процентна складова), яку банк просив стягнути з відповідача на свою користь разом із судовим збором у сумі 2 102,00 грн.

Заочним рішеннямЕнергодарського міського суду Запорізької області від 09 березня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, АТ КБ «ПриватБанк» у особі представника Крилової О.Л. подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення у зв`язку з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам та наданим доказам, порушенням судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанціїта ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем надано не було, хоча копію скарги вона отримала 07.05.2021р., що не перешкоджає відповідно до приписів ч. 3 статті 360 ЦПК України апеляційному розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст. 369 цього Кодексу.
Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зі змісту статті 274 ч. 1 п.1 ЦПК України вбачається, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, до яких відповідно до приписів п.п. 1, 2 ч. 6 статті 19 ЦПК України належать справи з ціною позову, що не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справи незначної складності.

Тому апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скаргапідлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що16.03.2007р. ОСОБА_1 підписала заяву №б/н на отримання банківських послуг у ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», а 14.04.2008р. виявила бажання оформити на своє ім`я кредитну картку «Універсальна 30 днів пільгового періоду» з встановленим кредитним лімітом у розмірі 250 грн. 
Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, ОСОБА_1 14.04.2008р. була видана кредитна картка НОМЕР_1 з вста-новленим кредитним лімітом 250 грн., яка прив`язана до відкритого 16.03.2007р. картрахунку (а.с.29).
В період з часу з 14.04.2008р. по 21.08.2018р. кредитний ліміт по картках, виданих ОСОБА_1 , постійно змінювався. Найбільшу суму кредитного ліміту було встановлено 08.02.2013р. у розмірі 2 800,00 грн., а 21.08.2018р. кредитний ліміт зменшено до 0,00 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 (а.с.29). Кредитні картки, у зв`язку з закінченням строку їх дії, оновлювались (а.с.30).

Згідно виписки по картковому рахунку, ОСОБА_1 активно користувалася кредитними картками, про що відображено у відповідних операціях, а саме: оплата за товар, зняття готівкових коштів в банкоматі, переводи з картки, поповнення мобільного телефону, розрахунок карткою за продукти в магазинах, оплата комунальних та інших платежів, поповнення картки в терміналах самообслуговування (а.с.18-28).

В заяві, підписаній ОСОБА_1 , зазначено, що вона ознайомлена та погоджується з Умовами та Правилами надання банківських послу, а також Тарифами банку, які були надані для ознайомлення у письмовому виді.

До позовної заяви банк додав Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Умови та Правила надання банківських послуг в Приватбанку.
У відповідності до цих документів, які банк визначив як складові кредитного договору, банком нараховувались відсотки, пеня та інші нарахування, які мала погашати позичальник, але за позовом банку неналежним чином виконувала цей обов`язок. 

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 31.03.2020р. становить 12 460,42 грн. та складається з наступного: 2 224,65 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.: 0,00 грн. – заборгованість за поточним тілом кредиту; 2 224,65 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. – заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. – заборгованість за простроченими відсотками; 799,84 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 8 604,48 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. – нарахована комісія; 250,00 грн. – штраф (фіксована частина); 581,45 грн. – штраф (процентна складова) (а.с. 6-17), яку банк просив стягнути з відповідача на свою користь.

Відмовляючи в задоволенні цього позову, суд виходив із того, що умови кредитного договору не були узгоджені між сторонами у належний спосіб, оскількиу анкеті-заяві від 16.03.2007р. визначено тільки штраф у розмірі 250 грн. + 5 % від суми позову, а Умови та правила надання банківських послуг, Тарифи у Приватбанку не можна визнати складовими кредитного договору, оскільки вони не підписані позичальником, та банк не довів, що саме ці документи у прикладеній до позову редакції були надані позичальнику для ознайомлення під час підписання анкети-заяви. При цьому, суд не взяв до уваги як доказ узгоджених умов кредитного договору і Довідку про умови кредитування, на якій стоїть підпис, який банком визначено як підпис відповідача, оскільки доказів, що цей підпис належить саме ОСОБА_1 , банком не надано, а також відсутні дані, для якого саме кредитного договору ці умови визначені. У стягненні фактично отриманої відповідачем суми кредиту судом відмовлено у зв`язку з тим, що нею отримано коштів в сумі 15 120,59 грн., але внесено на погашення кредиту – 22 073,25 грн., а тому заборгованість за тілом кредиту відсутня.Крім того, суд вказував на неможливість одночасного стягнення штрафів та пені за одне й теж порушення. 
В апеляційній скарзі банк вказує, що суд безпідставно вважав, що Умови та правила надання банківських послуг, Тарифи банку не є складовими кредитного договору, що, на думку банку, спростовується змістом заяви, у якій відповідач погодилась з цим. Також суд безпідставно відкинув як неналежний доказ Довідку про мови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», яка підписана позичальником та містить всі основні умови, притаманні кредитному договору. Вказані обставини також підтверджуються випискою про рух коштів по картрахунку відповідача, яка є первинним бухгалтерським документом, довідкою про перевипущені картки, якими користувалась відповідач. Вважає, що умови кредитного договору були погоджені між сторонами, а розмір заборгованості є підтвердженим.

Перевіривши вказані доводи апеляційної скарги, колегія дійшла наступних висновків.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Між тим, ті обставини, що не підписані відповідачем Умови та правила надання банківських послуг у ПриватБанку не можна визнати складовими кредитного договору як такі, що не є письмовою формою договору, узгоджуються з приписами статті 1055 ЦК України, а тому колегія визнає, що судом ці обставини встановлені правильно. В цьому сенсі доводи банку про наявність договору приєднання до вказаних Умов та правил надання банківських послуг є безпідставними.

Суд правильно зазначив, що у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ "ПриватБанк"). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови розумів відповідач, ознайомився і погодився з ним, підписуючи заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, а також те, що вказаний документ на момент підписання заяви відповідачем містив саме вказані умови, в тому числі, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цьому документі, що доданий банком до позовної заяви, розмірах і порядку нарахування.

Суд, з огляду на вказані обставини, правильно визнав, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, оскільки Умови та правила надання банківських послугнеодноразово змінювалися самим АТ КБ "ПриватБанк" в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом.

Колегія з цим погоджується повністю, оскільки на користь вказаному свідчить зміст позовної заяви, у якій банк зазначає, що відповідно до Умов та Правил, що почали діяти з 01.03.2019р., були узгоджені умови щодо нарахування після 181-го дня з моменту прострочення зобов`язання відсотків відповідно до приписів ч. 2 статті 625 ЦК України у розмірі 86,4 % для картки «Універсальна», 84,0 % - для картки «Універсальна голд», тобто відбулась зміна умов кредитування, яка не погоджувалась з відповідачем належним чином у письмовому вигляді.

Натомість, досліджувані судом Тарифи, які ним також не визнані складовими договору, матеріали справи взагалі не містять, а тому вони не можуть оцінюватись як обста-
вини, якими обґрунтовуються позовні вимоги в частині правомірності нарахування заборгованості та її складових. 
Отже, висновки суду щодо неможливості визначати умови кредитного договору на підставі Умова та правил надання банківських послуг, а відтак і нараховувати на їх підставі розмір кредитних складових, є правильними. 

З матеріалів справи встановлено, що в них міститься заява від 14.04.2008р., в якій мається розділ із назвою «Изьявляю желание оформить на свое имя кредитку», в змісті якого (розділу) зазначається про бажання отримати кредитку «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» у розмірі 250 грн., яка підписана відповідачем ОСОБА_1 .

В цьому розділі маються умови щодо застосування до позичальника штрафу у випадку порушення ним будь-якого із грошових зобов`язань більш, ніж на 120 днів, у зв`язку з чим банк вимушений буде звернутись до суду з відповідним позовом, розмір якого становить 250 грн. + 5 % від суми позову ( а.с. 31-зворот).

Отже, умови щодо штрафу у випадку звернення до суду банку з приводу стягнення заборгованості з позичальника були узгодженні між сторонами належним чином.

Що стосується Довідки про умови кредитування, то колегія вважає висновки суду в цій частині помилковими з огляду на такі обставини.

Довідка про умови кредитування датована 14.04.2008р., як і заява ОСОБА_1 про бажання отримати кредитку «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», та умови, визначені у ній, також узгоджені для кредитки такого типу – «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», а підпис є ідентичним підпису на заяві, який не оспорювала відповідач ( а.с. 32). Тому суд першої інстанції безпідставно вважав, що вказана Довідка є неналежним доказом та не може бути прийнята як доказ узгодження між сторонами умов кредитування. 

Колегія приймає цю Довідку як належний та допустимий доказ, на підставі якого і слід було нараховувати відповідачу складові заборгованості. 

Так, Довідкою про умови кредитування між сторонами узгоджені наступні істотні умови договору: тип кредитної лінії – поновлювана, пільговий період (нарахування процентів передбачено за ставкою 0,01 % річних) становить до 30 днів за кожною витратою, базова процентна ставка – 3 % на місяць (нараховується на залишок заборгованості, виходячи із розрахунку 360 днів/рік), розмір щомісячних платежів (включаючи плату за використання кредитних коштів у звітному періоді) становить 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості; пені за несвоєчасне погашення заборгованості, яка розраховується як пеня (1) + пеня (2), де пеня (1) = (базова процентна ставка по договору) / 30 – нараховується за кожен день прострочки кредиту, та пеня (2) = 1 % від заборгованості, але не менше 10 грн. в місяць – нараховується 1 раз на місяць при наявності прострочення по кредиту чи відсоткам 5 та більше днів та при виникненні прострочки на суму більшу від 50 грн.; штраф при порушенні строків платежів за будь-яким з грошових зобо`язань, передбачених договором, більш як на 120 днів у розмірі 250 грн. + 5 % від суми позову; процентна ставка (в місяць) на суму несанкціонованого перевищення ліміту кредитування – 4,5 % (на місяць). 

Отже, істотні мови кредитного договорі узгоджені сторонами саме в цьому документі, які слід враховувати при вирішенні цієї справи, але судом вони були безпідставно відкинуті. 
З довідки банку вбачається, що згідно з заявою відповідача нею були отримані такі картки: № НОМЕР_1 зі строком дії до 03/12, № 4149437802612950 – 11/15, № 5168755528581818 – 05/20 ( а.с. 30). 
Виписка з банківського рахунку – це документ, що видається фінансовою установою, в якому містяться відомості про рух грошових коштів. Банківська виписка має статус первинного документа, що підтверджується Переліком типових документів, затвердженим наказом Мін`юсту від 12.04.12р. № 578/5, згідно з яким до первинних документів, які фіксують факт виконання операцій та служать підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку і в податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок.

Наявність та розмір заборгованості підтверджуються випискою по особовому рахунку, який згідно п.п. 57, 58 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженої Постановою НБУ від 04.07.2018 року № 75, є регістрами, які Банки обов`язково мають складати на паперових та/або електронних носіях. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного).

Зі змісту виписки вбачається повна інформація про рух коштів на рахунках, відображення всіх операцій за кредитним договором за даними балансу, суми надходжень та їх розподілення на погашення складових заборгованостей за договором.

У наданій банком виписці, яку колегія визнає належним і допустимим доказом у справі, відображаються всі операції за картковим рахунком клієнта ОСОБА_1 , в тому числі, маються відомості щодо встановленого розміру кредитного ліміту, його зміни, зняття грошових коштів клієнтом та погашення ним заборгованості. Фактичний рух по рахунку вважається фактом доведеності отримання відповідачем картки та користування нею і кредитними коштами, оскільки тільки їй було відомо ПІН-код.

З виписки вбачається, що 14.04.2008р. на отриману відповідачем картку № НОМЕР_1 зі строком дії до 03/12 був встановлений кредитний ліміт у розмірі 250 грн., а також, що відповідач активно користувалась цією та іншими картками, зокрема, знімала кошти, оплачувала товари та послуги, здійснювала комунальні платежі, поповнювала рахунок власними коштами.

З довідки банку, складеної на підставі виписки про рух коштів по картрахунку відповідача, вбачається, що кредитний ліміт, який первісно 14.04.2008р. був встановлений у сумі 250 грн., змінювався наступним чином: 29.04.2010р. – 500 грн., 29.09.2010р. – 600 грн., 23.10.2010р. – 700 грн., 24.11.2010р. – 800 грн., 27.12.2010р. – 900 грн., 25.04.2011р. – 1000 грн., 03.06.2011р. – 1200 грн., 25.07.2011р. – 1400 грн., 23.08.2011р. – 1600 грн., 08.02.2013р. – 2800 грн., 30.09.2014р. – 2000 грн., 12.08.2015р. –1225,43 грн., 19.09.2016р. – 00, 31.01.2017р. – 1300 грн., 02.03.2017р. – 1194,53 грн., 20.08.2018р. – 00.

Обставини щодо користування кредитним лімітом та поповнення ОСОБА_1 картрахунку встановив суд, та відповідач цього не оспорювала. 

Що стосується розміру заборгованості, яку банк просив стягнути, але суд відмовив у задоволенні його позову, то колегія встановила наступні обставини. 

Суд визнав, що за відсутності узгоджених умов щодо прострочених відсотків згідно ч. 2 статті 625 ЦК України, пені та штрафів, стягненню підлягло лише тіло кредиту, але воно було фактично погашено проведеними відповідачем платежами.

Проте з урахуванням того, що колегія визнає Довідку про умови кредитування документом, у якому сторони належним чином узгодили умови цього договору, здійснений банком розрахунок заборгованості підлягає перевірці на стадії апеляційного провадження.

Так, позивач у позові не просить стягнути поточні та прострочені відсотки, визначені у ставці, передбаченій Довідкою про умови кредитування.

Натомість, банк просить стягнути відсотки, нараховані на прострочене тіло кредиту згідно статті 625 ЦК України за ставками, передбаченими зміненими умовами кредитування з 01.03.2019р.: 86,4 % - для картки «Універсальна», 84 % - для картки «Універсальна Голд».

Але суд правильно виходив із того, що такі відсотки не були узгоджені умовами договору. Та, оскільки вони не були погоджені й Довідкою про умови кредитування, яку колегія визнала частиною договору, то не можуть бути нараховані відповідачу та стягнуті судом. 
Доказів, що змінені умови у вище наведених ставках відсотків за ст. 625 ЦК України, були письмово погоджені з відповідачем, банк не надав, а тому нараховані за цими ставками відсотки на прострочений кредит в сумі 799,84 грн. обґрунтовано не стягнуті судом першої інстанції.
Відсотків за ч. 2 статті 625 ЦК України за ставкою, передбаченою цією нормою, позивач стягнути не просив, а тому колегія не може вийти за межі позовних вимог відповідно до приписів ст.ст. 13, 367 ЦПК України, оскільки банк просив саме договірні відсотки, але як відповідальність за ч. 2 статті 625 ЦКУ.

Що стосується пені, то її нарахування чітко визначено Довідкою про умови кредитування, а штрафи – як цією довідкою, так і заявою відповідача.

При цьому, колегія наголошує, що судом правильно визнано, що нарахування на одні й ті ж зобов`язання як пені, так і штрафів одночасно є подвійною відповідальністю за одне й те саме порушення – прострочення платежів на певну суму. Але штраф нараховується на всю суму позову, яка вже містить в собі нараховану пеню на всі прострочені платежі. Отже, оскільки пеня нараховується першою та за кожен день прострочення, саме штрафи не можуть бути нараховані на заборгованість як друга санкція,оскільки це порушить принцип, закладений у статтю 61 Конституції України, та гарантовані нею права відповідача. 

Відтак, у задоволенні позовних вимог банку щодо штрафів суд обґрунтовано відмовив. Тому колегія, визнаючи обґрунтованими вимоги банку щодо пені у розмірі 8 604,48 грн., одночасно, погоджується з судом першої інстанції, що штраф у цьому разі становить подвійну відповідальність та за цих підстав стягненню не підлягає.

Що стосується тіла кредиту, яке за підрахунками суду є погашеним, то колегія вважає, що суд неправильно спрямував всі платежі на погашення лише фактично отриманих кредитних коштів. Ці висновки базуються на тому, що колегія визнала Довідку про умови кредитування та визначені в ній умови узгодженими сторонами. А тому визначена банком сума заборгованості за тілом кредиту також підлягає стягненню з відповідача у визначеному банком розмірі – 2 224,65 грн. 

Зважаючи на все вище наведене, колегія визнає апеляційну скаргу банку частково обґрунтованою, тому у відповідності до вимог п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України скасовує рішення в частині відмови у позові щодо стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту та стягує його в сумі 2224,65 грн., в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо пені і задовольняє їх на суму 8604,48 грн.

Таким чином, колегія визнає обґрунтованою до стягнення суму заборгованості за простроченим тілом кредиту та пенею, що разом складає 2 224,65 + 8 604,48 = 10 829,13 грн. 
Приймаючи постанову про скасування рішення в частині відмови в задоволенні позову щодо простроченого тіла кредиту та пені із задоволенням цих позовних вимог, колегія відповідно до положень статті 141 ЦПК України вирішує питання щодо компенсації банку судових витрат пропорційно до задоволених вимог.

Банком за подання позову з ціною 12 460,42 грн. сплачено судовий збір в сумі 2102 грн., за подання апеляційної скарги –3153 грн., а задоволено позов на суму 10 829,13 грн., тому стягненню з відповідача на користь банку підлягає судовий збір в сумі 4 530,67 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргуАкціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» у особі представника Крилової Олени Леонідівни задовольнити частково.

Заочне рішенняЕнергодарського міського суду Запорізької області від 09 березня 2021 року у цій справі скасувати в частині відмови в позовних вимогах щодо стягнення простроченого тіла кредиту і пені та задовольнити ці позовні вимоги банку.

Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» за договором, оформленим заявою від 14.04.2008р.,  заборгованість за простроченим тілом кредиту в розмірі 2 224 ( дві тисячі двісті двадцять чотири) гривні 65 копійок, за пенею в розмірі 8 604 ( вісім тисяч шістсот чотири) гривні 48 копійок, а всього – 10 829 (десять тисяч вісімсот двадцять дев`ять) гривень 13 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в сумі 4 530 (чотири тисячі п`ятсот тридцять) гривень 67 копійок.
В іншій частині рішення залишити без змін. 

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена доВерховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лишеу випадку, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальнезначення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково

Постанова прийнята, складена та підписана 02 серпня 2021 року.

Головуючий:                                                                         Маловічко С.В.

Судді:                                                                                         Гончар М.С.

                               Подліянова Г.С.