Справа № 760/6992/21                                                                              Суддя в суді першої інст. - Агафонов С.А.
Провадження № 33/824/2999/2021                                                      Суддя-доповідач - Полосенко В.С.

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 	
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
     19 липня  2021 року                                                                                          м. Київ
 
            Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Полосенко В.С.
за участі:
особи, 
яка притягається до адміністративної відповідальності -   ОСОБА_1 ,
представника - адвоката Петрів Р.В., 
розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційними скаргами захисників Проніна Є.І., Шимка А.О.  на постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 14 травня 2021 року, якою
ОСОБА_1 ,    ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік,-
В С Т А Н О В И В:
         Відповідно до постанови судді І-ї інстанції,  ОСОБА_1 26 лютого 2021 р. о 22.10 в м. Києві по просп. Повітрофлотському 28 керував т.з. Toyota Camry НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей розширені та не реагують на світло, поведінка не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.  Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 14 травня2021 року  ОСОБА_1   визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Не погоджуючись із зазначеною постановою, адвокат Пронін Є.І. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.
Зазначає, що висновки суду першої інстанції зроблено на підставі неповно досліджених доказів та їх неналежної оцінки.
Так вказує, що наявість у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння не підтверджується матеріалами справи, у зв`язку з чим вимога пройти огляд була пред`явлена безпідставно. Окрім того, з долучених до протоколу про адміністративне правопорушення пояснень свідків вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду для визначення стану сп`яніння в порядку, який передбачено для визначення стану алкогольного сп`яніння, при цьому матеріали справи містять лише заповнений працівниками поліції формуляр пояснень свідків, у зв`язку з чим не можуть вважатися допустимим доказом.
Також зазначає, що з протоколу про адміністративне правопорушення слідує, що правопорушення було вчинено 26 лютого 2021 року о 22:44, а в поясненнях свідків зазначено час 22:50. З відеозапису наявного в матеріалах справи взагалі не вбачається чіткої та конкретної пропозиції ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння.
Адвокат вказує, що ОСОБА_1 зобов`язався самостійно пройти огляд на визначення стану сп`яніння в медичному закладі, про що і зазначив у протоколі, а тому висновки про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду не відповідають дійсності.
Крім того, на думку захисника судом без належного обгрунтування призначено ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами, у зв`язку з чим зазначає про можливість звільнення останнього від адміністравної відповідальності у зв`язку з малозначністю.
В апеляційній скарзі адвокат Шимко А.О. просить постанову суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вказує, що судом необ`єктивно розглянуто справу щодо ОСОБА_1 що призвело до прийняття незаконного рішення.
Зазначає, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду, а навпаки наполягав на проходженні огляду в медичному закладі, при цьому направлення на огляд йому не видавалося.  Також вказує, що з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що відмова ОСОБА_2 від проходження огляду відбулась о 22:10, проте з нагрудної камери поліцейського слідує, що огляд було запропоновано пройти о 22:40.
Також вказує, що наявна в матеріалах справи розписка про передачу транспортного засобу ОСОБА_1 на відповідальне зберігання не може бути допустимим доказом на підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Заслухавши доповідь судді,пояснення захисника, який підтримав подані апеляційні скарги, вивчивши матеріали провадження, та перевіривши доводи апеляційних скарг, приходжу до висновку про відсутність підстав для їх задоволення, виходячи із наступного.
За змістом ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративні правопорушення має бути забезпечено всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
        Зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримано в повному обсязі.
Висновок суду І-ї інстанції про вчинення ОСОБА_1  адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №041085 від 26 лютого 2021 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1   керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на визначення стану сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків; письмовими поясненнями свідків події ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які підтвердили факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» та у лікаря-нарколога; розпискою ОСОБА_5 , який підтвердив факт залишення на зберігання транспортного засобу Toyota Camry НОМЕР_1 ; відеозаписом з бодікамери патрульного поліцейського, де зафіксований факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.
Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про достатність вказаних доказів, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.
Згідно п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до положень п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
        Ознаками наркотичного сп`яніння, згідно з п.4 розділу І Інструкції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
 Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п.6 розділу І Інструкції).
   Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.
У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в установах охорони здоров`я уповноважена особа в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, в якому вказує ознаки сп`яніння і дії водія, спрямовані на ухилення від огляду.
Аналізуючи вищевикладене та з урахуванням досліджених доказів в їх сукупності, суддя І-ї інстанції дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
            Апеляційний суд критично ставиться до доводів поданих апеляційних скарг про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду для визначення стану сп`яніння, оскільки вони суперечать об`єктивним даним, встановленим місцевим судом та під час апеляційного розгляду даної справи, а також спростовуються наявними у матеріалах справи належними та допустимими доказами, дослідженими під час судового розгляду як в суді І-ї інстанції, так і під час розгляду апеляційної скарги.
  Крім того, відсутність в матеріалах справи направлення на проходження огляду на стан сп`яніння, як на те вказує захисник, не може виключати наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та впливати на законність постанови, за наявності у справі інших належних та допустимих доказів, які в сукупності підтверджують факт відмови водія від проходження огляду на визначення стану сп`яніння.
Всупереч доводам апеляційних скарг, суддя І-ї інстанції надав належну та об`єктивну оцінку всім доказам у справі, а також всебічно, повно та об`єктивно врахував обставини події, дійшовши вірного висновку про доведеність вини ОСОБА_1  у порушенні п.2.5 ПДР України.
Достатніх доводів і належних доказів, які б спростовували правильність висновків судді щодо визнання винним та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП апеляційні скарги не містять.
          Порушень вимог закону при складенні протоколу про адміністративне правопорушення та під час розгляду справи місцевим судом, які можуть бути підставою для скасування постанови судді, апеляційний суд не вбачає.
            Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що постанова судді є законною та обґрунтованою, відсутні підстави для закриття провадження по справі, в зв`язку з чим апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а постанову судді - без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційні скарги  захисників залишити без задоволення,  а постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 14 травня 2021 рокущодо ОСОБА_1  за ч.1 ст.130 КУпАП - без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.   
 
Суддя                                                                                                      В.С. Полосенко