УХВАЛА

30 серпня 2021 року 
Київ
справа №520/9073/2020
адміністративне провадження №К/9901/29175/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Стрелець Т.Г.,
суддів: Стеценка С.Г.,  Тацій Л.В., 
перевіривши касаційну скаргу Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2021 року у справі № 520/9073/20 за позовом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України до Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", треті особи - Державна екологічна інспекція України, Державна екологічна інспекція у Харківській області про анулювання дозволів на викиди, -
УСТАНОВИВ:
Як вбачається з касаційної скарги та відомостей Єдиного Державного реєстру судових рішень, Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України звернулося до суду з позовом до Комунального підприємства «Харківські теплові мережі», треті особи - Державна екологічна інспекція України, Державна екологічна інспекція у Харківській області, в якому просило:
- анулювати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами від 11.09.2014 №6310138200-88, виданого Міністерством екології та природних ресурсів України КП «Харківські теплові мережі»;
- анулювати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами від 11.09.2014 №6310136900-92, виданого Міністерством екології та природних ресурсів України КП «Харківські теплові мережі»;
- анулювати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами від 30.12.2015 №6310138500-136, виданого Міністерством екології та природних ресурсів України КП «Харківські теплові мережі» (філія ТЕЦ-3).
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду міста Києва від 23 листопада 2020 року адміністративний позов - задоволено. Анульовано дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами від 11.09.2014 №6310138200-88, виданого Міністерством екології та природних ресурсів України КП «Харківські теплові мережі». Анульовано дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами від 11.09.2014 №6310136900-92, виданого Міністерством екології та природних ресурсів України КП «Харківські теплові мережі». Анульовано дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами від 30.12.2015 №6310138500-136, виданого Міністерством екології та природних ресурсів України КП «Харківські теплові мережі» (філія ТЕЦ-3).
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2021 року апеляційну скаргу Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" задоволено. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.11.2020 по справі № 520/9073/2020 скасовано.
Не погодившись з судовими рішеннями, 22 червня 2021 року Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України направило до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просять скасувати постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2021 року та залишити в силі рішення Харківського окружного адміністративного суду міста Києва від 23 листопада 2020 року у справі № 520/9073/20.
Ухвалою Верховного Суду від 05 липня 2021 року на підставі пункту 1 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційну скаргу Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України- повернуто особі, яка її подала.
Відповідно до відомостей Комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» копію ухвали Верховного Суду про повернення касаційної скарги позивач отримав 13 липня 2021 року.
15 липня 2021 року позивач повторно направив до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову у справі № 520/9073/20.
Ухвалою Верховного Суду від 29 липня 2021 року на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційну скаргу Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України- повернуто особі, яка її подала.
Відповідно до відомостей Комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» копію ухвали Верховного Суду про повернення касаційної скарги позивач отримав 03 серпня 2021 року.
05 серпня 2021 року Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України втретє звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2021 року у справі № 520/9073/20.
В касаційній скарзі позивач заявив клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження. В обґрунтування якого зазначено, що повний текст оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції було виготовлено 21 травня 2021 року та надіслано на електронну пошту позивача 16 червня 2021 року, на підтвердження чого надано роздруківку скріншоту листа суду апеляційної інстанції, зробленого з електронної пошти.
Так, скаржник зазначає, що з урахуванням положень статті 120, 329 КАС України первинна скарга подана у строки встановлені законом.
Вирішуючи питання щодо поновлення строку на касаційне оскарження, суд зазначає про таке.
За змістом статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої та шостої статті 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.
Виходячи з того, що первинна касаційна скарга подана протягом встановленого законом строку з дня ознайомлення з текстом постанови суду апеляційної інстанції, а повторні касаційні скарги подані у розумний строк після отримання ухвал Верховного Суду про повернення касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність поважних причин для поновлення строку на касаційне оскарження.
Згідно із положеннями частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Відповідно до частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Вирішуючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження, суд виходить із такого.
Відповідно до частини четвертої статті 330 КАС України до касаційної скарги додається, зокрема документ про сплату судового збору.
Так, за приписами частини другої статті 132 КАС України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI.
Частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Відповідно до підпункту 1 пункту 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, ставка судового збору становить - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до частини 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
Підпунктом 3 пункту 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до адміністративного суду касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, але не більше 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Позовна заява у цій справі подана суб`єктом владних повноважень у 2020 році й містить три позовні вимоги немайнового характеру.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» визначено, що з 01 січня 2020 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2 102 гривні.
Отже, за подання касаційної скарги сума судового збору, яка підлягає сплаті, становить 200% від (3 х 2 102 гривні), а саме: 12 612 гривні.
Втім, з матеріалів касаційної скарги судом встановлено, що позивачем додано платіжне доручення про сплату судового збору у розмірі 8 408,00 гривні, що не відповідає розміру визначеному Законом України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір». 
За таких обставин, відповідно до правил статей 169, 332 Кодексу адміністративного судочинства України касаційна скарга підлягає залишенню без руху з установленням скаржнику строку для усунення її недоліків шляхом надання до суду касаційної інстанції документа про сплату судового збору у розмірі 4 204, 00 гривні (12612, 00 гривні. - 8 408, 00 гривні)
Реквізити для сплати судового збору: Отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, Банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача (стандарт IBAN) - UA288999980313151207000026007, Код класифікації доходів бюджету - 22030102, "Судовий збір (Верховний Суд, 055)", символ звітності банку: 207, призначення платежу: *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), ВЕРХОВНИЙ СУД (Касаційний адміністративний суд) номер справи, у якій сплачується судовий збір.
На підставі викладеного, керуючись статтями 169, 328, 330, 332 КАС України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Поновити Міністерству захисту довкілля та природних ресурсів України строк на касаційне оскарження постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2021 року у справі № 520/9073/20.
Касаційну скаргу Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2021 року у справі № 520/9073/20 - залишити без руху.
Надати скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги.
Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк касаційна скарга разом із доданими до неї матеріалами буде повернута скаржникам.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                Т. Г. Стрелець          
Судді                                                                                                     С. Г. Стеценко
                                                                                                    Л. В. Тацій