ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/302/20  Номер провадження 22-ц/814/1489/21	Головуючий у 1-й інстанції Ячало Ю. І.  Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2021 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Головуючого судді Бутенко С. Б.
Суддів Обідіної О. І., Прядкіної О. В.
за участю секретаря: Кальник А.М.
розглянув в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 
на рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 29 березня 2021 року у складі судді Ячала Ю. І.
у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Миргородський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, про визнання інформації недостовірною, захист честі, гідності та ділової репутації шляхом зобов`язання вчинити дії по спростуванню інформації, 
в с т а н о в и в:
У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом про захист честі, гідності та ділової репутації.
Позов мотивовано тим, що 15 січня 2020 року біля будівлі Миргородського міськрайонного суду Полтавської області відбувся мітинг, на якому позивач, як адвокат та чоловік голови Миргородського міськрайонного суду Полтавської області Куцин В. М., був звинувачений відповідачем ОСОБА_2 в корупційних діяннях, пов`язаних з розглядом судом та у тому числі суддею Куцин В. М. адміністративних справ за статтею 130 КУпАП (керування транспортними засобами в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння).
Під час цього мітингу ОСОБА_2 розповсюдив фактичні твердження про його причетність до закриття судом 81 справи про адміністративні правопорушення за статтею 130 КУпАП та наявності конфлікту інтересів у нього, як адвоката та його дружини як судді, що виник при розгляді нею справ зазначеної категорії за його участі, як захисника правопорушників, а також звинуватив його в корупційних діяннях.
В ході проведення мітингу відповідач повідомив наступне: «у 2019 році в Миргородському міськрайонному суді було закрито 81 справу щодо водіїв, які керували автомобілем в нетверезому стані. Майже в усіх цих справах адвокатом у порушників є чоловік голови суду. Невже на прямий конфлікт інтересів ні у кого не виникає запитань». 
Вказана інформація розміщена на сайті Інтернет-видання «Полтавщина» за підписом ОСОБА_3 та в інтерв`ю телеканалу «Центральний». Крім того, мітингувальники тримали в руках плакат з написом «Валя + Вася = Корупція», а на будівлі суду був розміщений плакат з номером його телефону та написом «куплю алко справи по суду не дорого». Організатором цього мітингу, як випливає із подій, що там відбувалися, був ОСОБА_2 .
Інформація розміщена на плакаті з номером телефону та написом «куплю алко справи по суду не дорого» стосується позивача, а не іншої особи та його певної поведінки, наявність якої позивач заперечує. 
Неправдиву інформацію було розповсюджено засобами масової інформації з посиланням на Інтернет видання «Полтавщина» та на пояснення активістів, а саме: 
1) Телеканал «Центральний» - https://central-ua.tv/news/42062/; 
2) Інтернет видання «Deро.uа» - https://www.depo.ua/rus/politics/v-mirgorode-aktivisty-obvinili-sudyu-v-korruptsii-202001161096255; 
3) Інтернет видання «Деловая столица»-https://www.dsnews.ua/politics/v-mirgorode-aktivisty-obvinili-sudyu-v-korruptsii-6012020145200; 
4) Інтернет видання «Гордон» - https://www.gordonua.com/news/society/v-mirgorode-aktivisty-obvinili-sudyu-v-korruptsii-1483070.html; 
5) Інтернет видання «Полтавщина»-https://poltava.to/news/53999; 
6) Інтернет видання «Магнолія ТВ» - https://magnolia-tv.com/news/29377-u-mirgorode-aktivisty-piketuvali-sud-i-vimagali-spavedlivogo-pravosuddya-foto; 
7) Інтернет видання «Gazeta.ua» - https://gazeta.ua/articles/life/u-mirgorode-aktivisty-piketuvali-rajonnij-sud/947327; 
8) Інтернет видання «Українські новини» - https://ukranews.com/ua/news/677812-v-mirgorode-aktivisty-piketuvali-rajonnij-sud; 
9) Відео на сторінці мережі Facebook Миргородського відділу поліції ГУ НП в Полтавській області - https://www.facebook.com/1908257989446796/videos/2499147320358737/; 
10) на особистій сторінці Facebook ОСОБА_2 -https://www.facebook.com/permalink.php?storyfbid=2555526144730066&id=100008181151680.
Зазначав, що опублікування неправдивої інформації призвело до приниження ділової репутації позивача, оскільки поширено щодо нього інформацію, яка не відповідає дійсності та принижує його честь і гідність та негативно вплинула на ділову репутацію. Опублікування неправдивої інформації призвело до приниження його ділової репутації та морального дискомфорту, він змушений був виправдовуватися перед знайомими, а наразі витрачає значну кількість свого часу та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану ділової репутації.
Посилаючись на викладене, просив суд: 1) визнати такою, що не відповідає дійсності та принижує честь, гідність і ділову репутацію ОСОБА_1 , публічно поширену ІНФОРМАЦІЯ_1 на мітингу, що відбувся біля приміщення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області, що розташований за адресою м. Миргород вул. Гоголя, 133, та в інтернет-виданні «Полтавщина» в статті під заголовком «Сьогодні в Миргороді місцеві активісти пікетували районний суд», автором якої є ОСОБА_2 , розміщеної в розділі новини о 12:56 годині 15 січня 2020 року, інформацію наступного змісту «протягом 2019 року в Миргородському міськрайонному суді було закрито 81 справу, щодо водіїв, які керували автомобілем в нетверезому стані та те, що майже в усіх цих справах адвокатом у порушників був чоловік голови суду, ОСОБА_1 » та на плакатах з написом «куплю алко справи по суду не дорого 0677598774» та «Валя + Вася = Корупція». 2) зобов`язати ОСОБА_2 на особистій сторінці ОСОБА_4 розмістити інформацію під заголовком «Спростування» зазначивши, що ним та іншими учасниками акції 15 січня 2020 року біля Миргородського міськрайонного суду Полтавської області та на сайті Інтернет-видання «Полтавщина» в статті під заголовком «Сьогодні в Миргороді місцеві активісти пікетували районний суд» було поширено недостовірну інформацію наступного змісту: «у 2019 році в Миргородському міськрайонному суді було закрито 81 справу, щодо водіїв, які керували автомобілем в нетверезому стані. Майже в усіх цих справах адвокатом у порушників є чоловік Голови суду». Повідомляю, що ця інформація не відповідає дійсності. Я, ОСОБА_2 , не володію будь-якими (фактичними даними, які б підтверджували наведену в статті інформацію стосовно громадянина ОСОБА_1 » та розмістити резолютивну частину рішення суду. Повідомити Інтернет-видання «Полтавщина» про задоволення позовних вимог позивача для спростування виданням інформації, яка підлягає спростуванню, 3) зобов`язати ОСОБА_2 розмістити інформацію під заголовком «Спростування» зазначивши, що ним та іншими учасниками акції 15 січня 2020 року біля Миргородського міськрайонного суду Полтавської області та на сайті Інтернет-видання «Полтавщина» в статті під заголовком «Сьогодні в Миргороді місцеві активісти пікетували районний суд» було поширено недостовірну інформацію наступного змісту: «у 2019 році в Миргородському міськрайонному суді було закрито 81 справу, щодо водіїв, які керували автомобілем в нетверезому стані. Майже в усіх цих справах адвокатом у порушників є чоловік Голови суду». Повідомляю, що ця інформація не відповідає дійсності. Я, ОСОБА_2 , не володію будь-якими фактичними даними, які б підтверджували наведену в статті інформацію стосовно громадянина ОСОБА_1 » та розмістити резолютивну частину рішення суду на тих сайтах та Інтернет-виданнях де була розповсюджена неправдива інформація.
Ухвалами Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 12, 13, 28 лютого 2020 року відповідно задоволено самовідводи суддів цього суду ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . 
У зв`язку з неможливістю утворити новий склад суду після заявлених самовідводів для розгляду цієї справи за розпорядженням голови Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 28.02.2020 № 1 справу передано на розгляд до Великобагачанського районного суду Полтавської області, як до найбільш територіально наближеного суду.
Рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області від 29 березня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано відсутністю в матеріалах справи доказів на підтвердження факту поширення відповідачем недостовірної інформації, яка принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача.
Не погодившись з вказаним рішенням, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що поширена відповідачем ОСОБА_2 інформація є негативною і недостовірною, принижує його честь, гідність та ділову репутацію, вплинула на його стосунки з людьми, які його оточують, негативно відобразилася на його авторитеті серед колег та клієнтів. Поширена інформація є фактичним твердженням, які можна довести та спростувати. Розмістивши цю інформацію у засобах масової інформації, в мережі Інтернет, яка є у вільному доступі та на плакатах, які тримали у руках мітингувальники та були розміщені на будівлі суду, відповідач порушив його особисті немайнові права, які потребують судового захисту.
Вважає, що суд безпідставно поклав на позивача тягар доказування причетності відповідача до публікації на сайті Інтернет-видання «Полтавщина» та не взяв до уваги як достатній доказ факт підписання від імені ОСОБА_2 цієї публікації, оскільки інформація була поширена у засобі масової інформації з посиланням на особу, яка є джерелом інформації, тому саме ця особа є належним відповідачем. Суд також не застосував положення ч. 7 ст. 81 ЦПК України та з власної ініціативи не постановив ухвалу про витребування інформації про Інтернет-видання «Полтавщина» щодо джерела інформації та автора статті
Про існування повідомлення, зміст публікації та розповсюдження інформації в інших виданнях з посиланням на нього як на автора, відповідачеві було достеменно відомо 15-16 січня 2020 року, що він підтвердив у судовому засіданні, тому відповідач мав можливість звернутися до редакції Інтернет-видання «Полтавщина» або ж подати до суду позов з метою спростування недостовірної інформації, поширеної від його імені, однак таких дій не вчинив.
На думку апелянта суд безпідставно не визнав розповсюдженням інформації репост відповідачем публікації іншого автора ОСОБА_8 , внаслідок чого відповідач довів її до відома більше ніж однієї особи, поширивши тим самим недостовірну інформацію відносно нього. 
Суд також не перевірив та не дав правової оцінки щодо недостовірності інформації, яка публічно була поширена 15.01.2020 на мітингу біля приміщення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області та в Інтернет-виданні «Полтавщина». 
Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.
Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.
За правилами частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374, статті 375 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
По справі встановлено та підтверджено наявними доказами, що 15 січня 2020 року поряд з приміщенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області, яке розташоване за адресою: вулиця Гоголя, 133, місто Миргород Полтавської області, відбувся мітинг, учасником якого був відповідач ОСОБА_2 . 
На мітингу відповідач тримав плакат із написом «Вимагаємо справедливості і законності» та дав журналісту інтерв`ю наступного змісту: «Люди гибнуть на наших миргородських дорогах. Люди їздять в нетверезому стані. За прошлий рік багато справ, які возбудила наша поліція по 130 статті - вживання алкогольних напоїв за рульом, були всі в оцьому суді, всі провалені». 
15 січня 2020 року о 12 годині 56 хвилин на сайті Інтернет-видання «Полтавщина» була розміщена публікація під заголовком «Сьогодні в Миргороді місцеві активісти пікетували районний суд», яка підписана від імені ОСОБА_3 , громадського діяча. 
15 січня 2020 року о 14 годині 35 хвилин Миргородський районний відділ поліції ГУ НП в Полтавській області на власній сторінці Facebook опублікував наступну інформацію: «Миргородський відділ поліції ГУ НП в Полтавській області, 15 січня в 14:35, Миргород. Сьогодні, 15.01 у Миргороді громадські активісти провели мирну акцію стосовно незгоди з рішеннями Миргородського міськрайонного суду. Громадський актив міста висловив невдоволення рішеннями у справах про накладення стягнень за адміністративні правопорушення, передбачені статтею 130 КУпАП (керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані сп`яніння). Порушень роботи судової установи чи публічного порядку поліцією не зафіксовано». 
До публікації долучено чотири фотографії: одна із зображенням вивіски суду, три інших із плакатами наступного змісту: «У 2019 році продали 81 справу п`яних водіїв», «Вимагаємо справедливості і законності», «Суд - це не лоток на базарі».
15 січня 2020 року о 15 годині 01 хвилин відповідач ОСОБА_2 на власній сторінці Facebook здійснив репост вказаної інформації про проведення мітингу 15 січня 2020 року поблизу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області, яка була розміщена на власній сторінці Facebook Миргородського районного відділу поліції ГУ НП в Полтавській області, будь-яких коментарів до зазначеної інформації не висловив.
17 січня 2020 року о 13 годині 50 хвилин на сайті телеканалу «Центральний» - https://central-ua.tv/news/42062/, опубліковано відео мітингу, який відбувся 15 січня 2020 року поблизу приміщення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області. Відео містить інформацію, що ОСОБА_9 є учасником мітингу та зміст його інтерв`ю, яке він надав журналісту. 
Розміщену на сайті Інтернет-видання «Полтавщина» інформацію було розповсюджено іншими засобами масової інформації з посиланням на її джерело, а саме: 1) Інтернет видання «Deро.uа» - https://www.depo.ua/rus/politics/v-mirgorode-aktivisty-obvinili-sudyu-v-korruptsii-202001161096255; 2) Інтернет видання «Деловая столица» - https://www.dsnews.ua/politics/v-mirgorode-aktivisty-obvinili-sudyu-v-korruptsii-6012020145200; 3) Інтернет видання «Гордон» - https://www.gordonua.com/news/society/v-mirgorode-aktivisty-obvinili-sudyu-v-korruptsii-1483070.html; 4) Інтернет видання «Магнолія ТВ» - https://magnolia-tv.com/news/29377-u-mirgorode-aktivisty-piketuvali-sud-i-vimagali-spavedlivogo-pravosuddya-foto; 5) Інтернет видання «Gazeta.ua» - https://gazeta.ua/articles/life/u-mirgorode-aktivisty-piketuvali-rajonnij-sud/947327; 6) Інтернет видання «Українські новини» - https://ukranews.com/ua/news/677812-v-mirgorode-aktivisty-piketuvali-rajonnij-sud. 
Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.
Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
У статті 32 Конституції України визначено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.
Разом з тим, згідно з частиною другою та третьою статті 34 Конституції України і статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб. 
Відповідно до статті 39 Конституції України, громадяни мають право збиратися мирно, без зброї і проводити збори, мітинги, походи і демонстрації, про проведення яких завчасно сповіщаються органи виконавчої влади чи органи місцевого самоврядування.
Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.
Згідно із статтями 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації.
У пунктах 1, 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз`яснено, що беручи до уваги зазначені конституційні положення, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.
При розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.
Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.
Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи.
Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).
Згідно з положеннями статті 277 ЦК України і статті 81 ЦПК України обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. 
Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.
Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила.
Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.
Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.
Згідно частини другої статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та їх правдивість не доводиться.
Відповідно до статті 277 ЦК України предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб`єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Вимога довести правдивість оціночних суджень є нездійсненною і порушує свободу висловлення думки як таку, що є фундаментальною частиною права, яке охороняється статтею 10 Конвенції.
Якщо висловлювання є оціночним судженням, пропорційність втручання у право має залежати від того, чи існує достатній фактичний базис для оспорюваного висловлювання. Залежно від обставин конкретної справи, висловлювання, яке є оціночним судженням, може бути перебільшеним за відсутності будь-якого фактичного підґрунтя.
Як встановлено судом та вбачається із фактичних обставин справи, відповідач ОСОБА_2 не поширював відносно адвоката ОСОБА_1 недостовірної інформації, що є втручанням у особисті немайнові права позивача, з чим погоджується і судова колегія апеляційного суду. 
Саму участь відповідача у мітингу біля будівлі Миргородського міськрайонного суду Полтавської області 15 січня 2020 року, де піднімалось питання розгляду судом справ про адміністративні правопорушення за статтею 130 КУпАП, не можна розцінювати як протиправне посягання на права позивача. Доказів вивішування ОСОБА_2 плакату з номером телефону ОСОБА_1 та текстом «куплю алко справи по суду недорого» та «Вася + Валя = Корупція» матеріали справи не містять, а отже, твердження позивача про поширення відповідачем такої інформації належним чином не доведено. 
Висловлювання ОСОБА_2 у інтерв`ю, наданому ним журналісту на місці мітингу, яке було відтворене на сайті телеканалу «Центральний», не містить жодної інформації стосовно ОСОБА_1 та його діяльності як адвоката, тому дана інформація не підлягає спростуванню у спосіб захисту прав позивача.
Репост, тобто дослівне відтворення матеріалів, опублікованих та офіційному сайті державної установи, звільняє відповідача від відповідальності за поширення такої інформації.
Аналіз тексту публікації під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яка була оприлюднена 15 січня 2020 року на сайті Інтернет-видання «Полтавщина», давав суду першої інстанції обґрунтовані підстави для висновку що сам факт підписання публікації від імені ОСОБА_3 , громадського діяча не є достатнім доказом на підтвердження авторства даної особи. 
У відповідності до статті 81 ЦПК України доказування, а отже і рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях. Обов`язок доказування факту поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права покладається на позивача.
Оскільки позивачем та апелянтом по справі належним чином не доведено, що публікація на сайті Інтернет-видання «Полтавщина» створена та поширена саме відповідачем  ОСОБА_2 , колегія суддів апеляційного суду не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення. 
Крім того, Європейський суд з прав людини на підставі своєї практики застосування Конвенції встановив, що її 10 стаття обумовлює різний ступінь захисту для тих чи інших категорій вираження поглядів.
У рішенні від 07 лютого 2012 року «Аксель Спрінгер проти Німеччини» Європейський суд з прав людини вказав, що приватна особа, невідома для громадськості, може вимагати особливого захисту свого права на приватне життя, в той час як публічних осіб така норма не стосується.
У справах «Лінгенс проти Австрії» (1986 року); «Обершлік проти Австрії» (1991 року), у яких йшлось про публічну критику політиків, Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що публічні діячі повинні бути відкритими для критики з боку своїх опонентів.
Межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати.
Як вбачається з матеріалів справи, критика у публікації на сайті Інтернет-видання «Полтавщина» була спрямована на розгляд Миргордським міськрайонним судом Полтавської області справ про адміністративні правопорушення за статтею 130 КУпАП та згадка позивача, як адвоката правопорушників, з огляду на право кожної особи висловлювати свою точку зору, власні погляди, критичні висловлювання й припущення, що визнається фундаментальною частиною права, захист якого передбачено статтею 10 Конвенції, а також відсутність достатнього фактичного підґрунтя, не можна визнати інформацією, яка порушує права позивача та підлягає спростуванню.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Статтею 77 ЦПК України визначено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Оскільки позивачем не доведено підстав для необхідності втручання суду у процес реалізації особою права на свободу вираження поглядів, колегія суддів апеляційного суду не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
Доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм матеріального та процесуального права, були предметом дослідження в районному суді з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах закону, і з якою погоджується апеляційний суд.
Виходячи з наведеного апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу позивача, а рішення суду першої інстанції - без змін, як постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 29 березня 2021 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя                                                                С. Б. Бутенко

Судді                                                                                О. І. Обідіна

                       О. В. Прядкіна
Виготовлено з автоматизованої
системи документообігу суду
05.08.2021
помічник судді                                С. В. Мотрій