ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 619/1572/21                        Головуючий суддя І інстанції Болибок Є. А.
Провадження № 22-ц/818/4749/21                Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: інших видів кредиту
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 липня 2021 року                                                                                 м. Харків.
 
Харківський апеляційний суд у складі суддів судової колегії судової палати у цивільних справах :
судді-доповідача Яцини В.Б. 
суддів колегії Котелевець А.В.,Хорошевський О.М.,
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 14 червня 2021 року, ухвалене у складі судді Болибока ЄА., по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,
встановив:
У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 та просила стягнути заборгованість за договором позики у сумі 2794051,62 грн, з яких: 2660000 основного боргу, 107355,62 грн – пені, 26696 грн – 3% річних.
У червні 2021 року представник ОСОБА_2 – ОСОБА_3 звернувся з заявою про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 619/2745/21 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання недійсним договору позики від 26.10.2016 року.
Заява мотивована тим, що у провадженні Дергачівського районного суду Харківської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бондар Т.М. про визнання недійсним договору позики від 06.10.2016 року. Провадження у зазначеній справі відкрито ухвалою від 11.06.2021 року. 
Вказує, що предметом спору у справі є визнання недійсним договору, на підставі якого в цій справі позивач просить стягнути кошти, та в разі визнання такого договору недійсним – позовні вимоги ОСОБА_1 є такими, що не підлягатимуть задоволенню.
Зазначає, що існує об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої.
Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 14 червня 2021 року зупинено провадження у справі № 619/1572/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості до набрання законної сили судовим рішенням у праві №619/2745/21 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання недійсним договору позики.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Апеляційна скарга мотивована тим, що представник ОСОБА_2 представляє інтереси ОСОБА_4 у іншій справі, в порушення вимог ст.11, 12, 44, 60 ЦПК України. Зупинення провадження призводить до нерозумного строку розгляду справи судом, що є неприпустимим з огляду на вимоги ст.6 Конвенції з прав людини.
Зазначає, що оскільки вона є онкологічною хворою, то затягування розгляду справи порушує її право на життя. Зауважує, що на момент укладення договору ОСОБА_5 проінформував її про відсутність у нього шлюбу та будь яких фактичних шлюбних відносин.
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судова колегія, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Зупиняючи провадження у справі за вказаним позовом з посиланням на п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з неможливості її розгляду до розгляду по суті цивільної справи № 619/2745/21.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Згідно п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і передбачити усунення яких неможливо.
За змістом даної норми така підстава застосовується, у тому разі, якщо лише в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.
Аналіз наведених положень закону дає підстави для висновку, що на підставі п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зупиняє провадження у справі лише у тому випадку, коли її неможливо розглянути в межах предмету доказування по цій справі. Якщо питання про наявність преюдиціальних фактів, від яких залежить вирішення цієї справи вирішується в іншій цивільній, господарській або кримінальній справі чи у справі, що розглядається в адміністративному порядку. Сам по собі розгляд питання іншим органом, не пов`язаний зі встановленням наявності чи відсутності таких юридичних фактів, не є підставою для зупинення провадження. 
Згідно п.5 ч.1 ст.253 ЦПК України, провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених п.6 ч.1 ст.251 цього Кодексу, - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.
Оцінюючи доводи учасників цивільного процесу при розгляді питання про зупинення провадження з підстав п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України, на предмет неможливості розгляду цієї справи, суд повинен встановити: чи існує тісний матеріально-правовий зв`язок між справами; чи результати розгляду іншої справи можуть вплинути на результати справи, де вирішується питання про зупинення провадження (мають преюдиціальне значення для іншої справи); чи повністю виключається за можливими результатами розгляду іншої справи ймовірність виникнення підстав, з якими цивільний процесуальний закон передбачує перегляд рішення за нововиявленими обставинами.
При цьому слід враховувати, що неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у цій справі через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи.
Відповідно до висновків, зазначених у постанові Верховного Суду України №6-1957цс16 від 01 лютого 2017 року, вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, суд повинен враховувати, що зупинення провадження у цивільній справі з мотивів наявності іншої справи, може мати місце тільки в тому разі, коли лише в тій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав вимог у даній справі чи умов, від яких залежить можливість її розгляду, і з`ясувати, чи дійсно від наслідків розгляду зазначеної цивільної справи залежить прийняття рішення у цій цивільній справі.
У п. 33 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» була сформульована правова позиція щодо необхідності зупинення провадження у справі в таких випадках. Так, Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що визначаючи наявність підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, - застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.
Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики від 26 жовтня 2016 року, що був укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бондар Т.М.
У даному випадку ухвалою судді Дергачівського районного суду Харківської області Калмикової Л.К. від 11.06.2021прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 619/2745/21 за позовом ОСОБА_4 , яка діє в особі представника – адвоката Ніколаєва Володимира Олександровича, до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бондар Тетяна Миколаївна, про визнання недійсним договору позики. Розгляд справи здійснюється у загальному провадженні. Підготовче засідання у справі призначене на 09.00 02.07.2021 (а.с. 71). У Єдиному державному реєстрі судових рішень наразі відсутня відповідна інформація про те, що суд закінчив підготовче провадження у справі та призначив справу для розгляду по суті.
Позов у справі № 619/2745/21 заявлено від імені ОСОБА_4 про визнання недійсним договір позики грошових коштів від 26 жовтня 2016 року, що був укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бондар Т.М., реєстровий номер 2108. (а.с. 74-78). 
Отже суд першої інстанції правильно встановив, що вказана справа № 619/2745/21 взаємопов`язана з даною справою № 619/1572/21 та судове рішення у ній може вплинути на розгляд даної заяви з огляду на встановлення наявності чи відсутності преюдиціальних фактів, однак помилився з тим, що ці обставини (факти) щодо недійсності договору не можуть бути встановлені (оцінені) за участю тих самих учасників справі в справі про стягнення боргу, в якій наразі розглядається клопотання про зупинення провадження.
При цьому суд також не звернув уваги, що при такій процесуальній ситуації ОСОБА_4 має право бути залучена до розгляду цієї справи в якості третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_2 , а виходячи з підстав та предмету її позову у справі 619/2745/21, який вона подала до ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , - він має розглядатися у справі № № 619/1572/21.
У статті 54 ЦПК України передбачені наступні наслідки незалучення у справу третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору:
1. Якщо в результаті ухвалення судового рішення сторона може набути право стосовно третьої особи або третя особа може пред`явити вимоги до сторони, така сторона зобов`язана сповістити цю особу про відкриття провадження у справі і подати до суду заяву про залучення її до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору. До такої заяви повинні бути додані докази про направлення її копії особі, про залучення якої як третьої особи подана заява.
2. У разі розгляду справи без повідомлення третьої особи про розгляд справи обставини справи, встановлені судовим рішенням, не мають юридичних наслідків при розгляді позову, пред`явленого стороною, яка брала участь у цій справі, до цієї третьої особи або позову, пред`явленого цією третьою особою до такої сторони.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
З огляду на вказану норму ст. 54 ЦПК України зупинення провадження у справі не відповідає визначеній у ст. п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України меті зупинення провадження у справі встановлення преюдиціальних обставин (фактів), які об`єктивно неможливо встановити в цій справі до вирішення іншої справи, що не відповідає наведеним у ст. 2 ЦПК України вимогам до суду та учасникам справи у своїх діях дотримуватися мети цивільного судочинства. 
Суд всупереч наведеним нормам цивільного процесуального права та з огляду на пов`язаність підстав та предмету позовів, які розглядаються у згаданих цивільних справах, не обговорив та не вирішив питання про залучення ОСОБА_4 до розгляду цієї справи в якості третьої особи, яка має право заявити самостійні вимоги щодо предмета спору, які наразі розглядаються у справі № 619/2745/21. 
Кім того, з відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 188 ЦПК України суд з урахуванням положень частини першої цієї статті щодо пов`язаності вимог може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об`єднати в одне провадження декілька справ за позовами:
1) одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача;
2) одного й того самого позивача до різних відповідачів;
3) різних позивачів до одного й того самого відповідача.
Об`єднання справ в одне провадження допускається до початку підготовчого засідання, а у спрощеному позовному провадженні - до початку розгляду справи по суті у кожній із справ. Вказана умова наразі існує у обох справах.
Отже слід визнати відсутність об`єктивної неможливості розгляду даної справи до вирішення іншої справи № 619/2745/21,  зокрема неможливість встановити та оцінити певні конкретні обставини (факти), що мають суттєве значення для вирішення цього спору на підставі наявних в матеріалах справи доказів, відбувшись загальним посилання в ухвалі на неможливість прийняття рішення у даній справі. 
Сама по собі взаємопов`язаність справ ще не свідчить про неможливість розгляду даної справи до прийняття рішення у іншій справі, оскільки незалежно від результату розгляду справи №619/1572/21, суд має достатньо правових підстав для розгляду та вирішення по суті справи № 619/2745/21.
Розгляд справи № 619/2745/21 не заважає суду першої інстанції з`ясувати факти, викладені в позові. Сторони з цього приводу не обмежені у праві надавати свої доводи та заперечення, а також докази на їх підтвердження, а суд – дослідити ці докази та встановити наявність чи відсутність цього юридичного факту.
Розумність строків розгляду справи згідно ст.2 ЦПК України належить до основних засад (принципів) цивільного судочинства і є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, та про що неодноразово вказував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини.
Необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування у стані невизначеності учасників процесу, а нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України», рішення ЄСПЛ від 27 квітня 2000 року у справі «Фрідлендер проти Франції»). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30 листопада 2006 року у справі «Красношапка проти України»).
Також, матеріали справи свідчать про те, що ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 05 травня 2021 року у справі закрито підготовче провадження та було справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 53).
Однак згідно приписів ч.3 ст.210 ЦПК України зупинення провадження у справі на стадії її розгляду по суті передбачено тільки з інших підстав, встановлених п.п.1-3 ч.1 ст.251 ЦПК України: 1) смерті або оголошення фізичної особи померлою, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво; 2) перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції; 3) призначення або заміни законного представника у випадках, передбачених статтею 63 цього Кодексу.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а саме:
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:
1) керує ходом судового процесу;
2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;
3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;
4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;
5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
Диспозитивність цивільного судочинства, ст. 13 ЦПК України, означає, зокрема:
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Висновок суду першої інстанції про необхідність зупинення провадження у даній справі без вирішення питання щодо залучення до розгляду справи в якості третьої особи ОСОБА_4 порушує процесуальний порядок її розгляду. Без залучення до розгляду справи ОСОБА_4 в якості третьої особи, а у разі наявності у ОСОБА_1 до неї своїх вимог після отримання від ОСОБА_4 позову у справі № 619/2745/21 – без обговорення питання щодо залучення її в якості відповідача, зупинення провадження у справі № №619/1572/21 дію суду не відповідають визначеній у ст. 2 ЦПК України меті цивільного судочинства. 
Згідно ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.
Зупинення провадження у справі за заявою відповідача ОСОБА_7 до розгляду позову про визнання недійсним договору позики, який було заявлено до нього ОСОБА_4 без її залучення до розгляду цієї справи – має ознаки зловживання процесуальними правами, оскільки спрямовані на отримання преюдиціальних фактів при неповному складі учасників справи, які суд першої інстанції при її вирішенні в оскарженій ухвалі не обговорив та свої висновки з цього приводу всупереч вимог ст.ст. 260, 263 ЦПК України в ухвалі не навів.
З огляду на вищевказані норми цивільного процесуального права суд має організувати розгляд справи відповідно до згаданих принципів судочинства та скерувати розгляд справи заради досягнення визначеної у ст. 2 ЦПК України мети цивільного судочинства, запобігаючи зловживанню учасниками справи процесуальними правами. 
Оскільки суд першої інстанції порушив вказані норми цивільного процесуального права, що призвело до неправильного вирішення заяви про зупинення провадження у справі, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржена ухвала – скасуванню з направленням справу для подальшого розгляду.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу   ОСОБА_1 – задовольнити.
Ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 14 червня 2021 року скасувати.
Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку, відповідно до статті 389 ЦПК України, не підлягає.
Повний текст судового рішення складено 28 липня 2021 року.
Головуючий                                                                         В.Б.Яцина.

Судді                                                                                                      А.В.Котелевець.

                                                                               О.М.Хорошевський.