УХВАЛА
17 вересня 2021 року 
м. Київ
справа №580/1738/21
адміністративне провадження №К/9901/33263/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Стеценка С.Г.,
суддів: Стрелець Т.Г.,  Тацій Л.В., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27.04.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.08.2021 у справі №580/1738/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якому позивач просив:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо зменшення позивачу розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 90% до 72% при здійсненні перерахунку та виплати такого з 19.02.2020 до 01.01.2021 і довічно;
- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області №971040161589 від 13.01.2021, яким позивачу було зменшено розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 90% до 72% при здійсненні перерахунку та виплаті такого за період 19.02.2020 до 01.01.2021 та довічно;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання з 19.02.2020 з розрахунку 90 % суддівської винагороди, зазначеної у довідці Територіального управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області від 24.02.2020 вих. № 04-375 20 суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та здійснити виплати з урахуванням фактично виплачених сум.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 27.04.2021, яке залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.08.2021, у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, порушення норм процесуального права, позивач звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27.04.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.08.2021, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. 
За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження у справі колегією суддів встановлено таке.
Відповідно до частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам процесуального закону, Верховний Суд вважає за необхідне залишити її без руху з огляду на таке.
Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, вказану справу судами першої та апеляційної інстанції було розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження.
Касаційна скарга містить посилання на наявність обставин, передбачених підпунктом «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі вказівка на наявність виняткових обставин справи, вичерпний перелік яких містить пункт 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, має обов`язково наводитись у взаємозв`язку з обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права у взаємозв`язку із посиланнями на відповідну норму права, яку було застосовано неправильно.
За правилами частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України    встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою    статті 353 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Дослідивши касаційну скаргу на предмет відповідності вищенаведеним вимогам процесуального закону, суд установив, що у касаційній скарзі скаржник вказує, що вона подається, зокрема, на підставі пункту 4 частини четвертої статті 328 КАС України, а саме: суд розгляд у порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.
Щодо зазначення скаржником того, що суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково, Верховний Суд вважає за потрібне зазначити наступне.
У розумінні пункту 3 частини шостої статті 12 КАС ця справа належить до справ незначної складності, водночас її характеристики автоматично не відносить її до тієї категорії справ, які обов`язково повинні розглядатися за правилами загального позовного провадження.
Відповідно до частини першої статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За частиною другою статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Згідно з частиною третьою статті 257 КАС України при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Отже, за загальним правилом, будь-яка справа може розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження, окрім тих, які обов`язково повинні розглядатися за правилами загального позовного провадження (їх визначено частиною четвертою статті 12, частиною четвертою статті 257 КАС України).
Суд відхиляє зазначені доводи позивача з огляду на те, що наведені в касаційній скарзі твердження є загальними, свідчать про довільне тлумачення скаржником норм КАС України і не спростовують приписи статтей 12 та 257 КАС України, які суд першої інстанції врахував, відніс цю справу до справ незначної складності та розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження. Таким чином, відсутні підстави, за яких цю справу не можна було визнавати справою незначної складності та розглядати за правилами спрощеного провадження.
Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.
Натомість касаційна скарга не містить належного обґрунтування в частині посилання на наявність обставин, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України.
Відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, може унеможливити в подальшому її розгляд.
Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставинами, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхиленні ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Отже, касаційна скарга за формою та змістом не відповідає положенню пункту 4 частини другої статті 330 КАС України, оскільки в ній не зазначено та не визначено належне обґрунтування підстав касаційного оскарження, зокрема, в частині обґрунтування частини 4 статті 328 КАС України.
Відповідно до частин другої і шостої статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 169, 328, 330, 332, 359 КАС України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27.04.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.08.2021 у справі №580/1738/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії - залишити без руху. 
Надати скаржнику строк для усунення вказаних недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, а саме шляхом уточнення підстави звернення до суду касаційної інстанції з відповідним обґрунтуванням відповідно до вимог статтей 328, 330 КАС України.
Встановлений судом строк може бути продовжений за заявою особи, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.
Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк касаційна скарга разом із доданими до неї матеріалами буде повернута скаржнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

С.Г. Стеценко
Т.Г. Стрелець 
 Л.В. Тацій ,
Судді Верховного Суду