П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2021 року
м. Рівне

Справа № 569/15664/20
Провадження № 22-ц/4815/1115/21

Головуючий у Рівненському міському суді
Рівненської області: суддя Харечко С.П.
Заочне рішення суду першої інстанції постановлено 
повним текстом 20 січня 2021 року 
в м. Рівне Рівненської області 
(Фіксування судового засідання за допомогою 
звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось).

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий: суддя Хилевич С.В.
судді: Боймиструк С.В., Шимків С.С., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 20 січня 2021 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання,
в с т а н о в и в : 
       У вересні 2020 року в суд звернулась ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. Мотивуючи вимоги, вказувалося, що 22.06.2001 позивач уклала шлюб з ОСОБА_1 , від якого вони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з нею і перебуває на її утриманні. Зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_2 донька досягнула повноліття та відповідно до довідки № 181 від 12.08.2020, з 01.09.2019 до 30.06.2023 навчатиметься у Інституті мистецтв Київського університету імені Бориса Грінченка за спеціальністю "дизайн". Вказувала, що вона не в змозі самостійно утримувати їхню доньку, у зв`язку з тим, що їй необхідні кошти на придбання різного виду приладдя для навчання, проїзд до навчання, одяг, харчування тощо, що й зумовило її звернутися до суду з позовом.
З наведених спонукань просила стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої доньки, ОСОБА_3 , яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, щомісячно з 26.09.2020 і до часу закінчення навчання, але не більше як до досягнення нею 23 річного віку.
Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 20 січня 2021 року позов задоволено.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, щомісячно з моменту звернення з цим позовом до суду, а саме 28.09.2020 і до часу закінчення навчання, за умов безперервності її навчання та в строк до досягнення нею 23 річного віку.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 03 червня 2021 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.
На заочне рішення суду відповідачем подано апеляційну скаргу, де він покликалася на його незаконність і необґрунтованість, які полягали неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушенні норм процесуального права і неправильному застосуванні норм матеріального права. На її обґрунтування зазначалося, що суд першої інстанції не врахував про переведення дочки на державну форму навчання та виплату для неї стипендії у розмірі 1 180 грн. щомісячно завдяки його пільги учасника АТО. Вказував, що судом не взято до уваги продовження ним сплати аліментів після досягнення донькою повноліття добровільно у такому ж розмірі, як і було визначено судом раніше. Також не погодився з висновком суду про можливість надавати матеріальну допомогу для своєї дочки, адже він перебуває у скрутному матеріальному становищі. Вважав, що судом також не враховано факту неофіційного працевлаштування дочки та отримання нею доходу від виконуваної роботи.
З викладених підстав просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просила залишити оскаржуване рішення без змін. Зазначала, що апеляційна скарга є безпідставною, адже зазначені в ній твердження не відповідають дійсності, а також наведені аргументи не обґрунтовують позицію скаржника щодо необхідності відмови у задоволенні її позову, а лише висловлюють його незгоду з прийнятим рішенням. 
       Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи заявника та заперечення позивача, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.
       Як з`ясовано судом, відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану м. Рівне ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , її батьками вказані сторони у справі.
Згідно із довідкою № 181 від 12 серпня 2020 року з 01 вересня 2019 року ОСОБА_3 навчається у Інституті мистецтв Київського університету імені Бориса Грінченка за спеціальністю - дизайн. Строк закінчення навчання - 30 червня 2023 року.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених ст.ст. 198, 199 СК України, - і своїх повнолітніх дочку, сина.        
Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
       Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ст. 200 СК України).
При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст.182 СК України).
Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд попередньої інстанції стягнув в користь позивача аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, щомісячно з моменту звернення з цим позовом до суду, а саме 28.09.2020 і до часу закінчення навчання, за умов безперервності її навчання та в строк до досягнення нею 23-річного віку.
Повно і правильно встановивши обставини справи, суд обґрунтовано стягнув з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їхньої спільної повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно з моменту звернення з цим позовом до суду, а саме 28.09.2020 і до часу закінчення навчання, за умов безперервності її навчання та в строк до досягнення нею 23 річного віку.
Визначений розмір аліментів є справедливим, виваженим і розумним, він відповідатиме інтересам та потребам дитини, буде необхідним для забезпечення належних умов для її фізичного, розумового, морального та соціального розвитку.
Разом з тим, відповідно до ч.4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Так, встановлюючи мінімальний гарантований розмір аліментів не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, суд не врахував, що відповідно до вимог ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ч. 1 ст. 182 СК України.
Колегія суддів приходить до висновку, що суд, неправильно застосувавши положення ст. 200 СК України, прийшов до помилкового висновку про можливість встановлення мінімального гарантованого розміру аліментів не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, а тому вважає за необхідне змінити рішення суду шляхом виключення цього положення з резолютивної частини.
Щодо доводів скаржника про неврахування судом переведення дочки на державну форму навчання та виплату для неї стипендії у розмірі 1 180 грн. щомісячно завдяки його пільги учасника АТО, то апеляційний суд зважає на те, що дана пільга в будь-якому випадку гарантована для дітей учасників АТО державою за виконання свого конституційного обов`язку військовослужбовцем і в даному випадку не свідчить про її надання за бажання чи сприяння саме відповідача, а тому такі доводи апеляційним судом до уваги не приймаються.
Також колегія суддів звертає увагу на те, що надання повнолітній дочці матеріальної допомоги у добровільному порядку є правом батька та не звільняє його від обов`язку утримувати її і не є підставою для відмови у стягненні аліментів на її утримання.
Що стосується тверджень ОСОБА_1 про його скрутне матеріальне становище, то вказана обставина була предметом дослідження суду попередньої інстанції, за результатами якого було зроблено обґрунтований висновок про їх неспроможність, з яким погоджується і апеляційний суд.
Між тим, не беруться до уваги покликання відповідача про неофіційне працевлаштування його дочки та отримання нею доходу з огляду на те, що вони являються лише голослівними твердженнями заявника, які жодним чином не підтверджені.
Решта доводів апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду попередньої інстанції.
Спонуканнями для зміни оскаржуваного рішення відповідно до пункту 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права.
Керуючись ст.ст. 367-368, 374, 376, 381-382, 384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
       Заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 20 січня 2021 року змінити, виключивши з резолютивної частини вказівку про встановлення мінімального гарантованого розміру аліментів не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму.
В решті заочне рішення суду першої інстанції залишити без змін.
       Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. 
       Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:                                                                С.В. Хилевич

Судді:                                                                 С.В Боймиструк

                                                                               С.С.Шимків