УХВАЛА
м. Київ

03 серпня 2021 року 
справа № 520/3492/19
адміністративне провадження № К/9901/28046/21

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Ханової Р. Ф., перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 1 жовтня 2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тепло-Квар" до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Тепло-Квар" звернулося до суду з позовом, в якому просило суд скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 14 січня 2019 року № 00000051412, №00000041412, № 00000011412, № 00000021412, № 00000031412.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 1 жовтня 2019 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2021 року, позов задоволено частково, скасовано податкові повідомлення-рішення від 14 січня 2019 року № 00000021412, № 00000031412; № 00000011412 в частині нарахування податкового зобов`язання у сумі 291900 грн. 00 коп. та штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у сумі 72975 грн. 00 коп.; № 00000041412 в частині нарахування  штрафу у сумі 17972 грн. 67 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

2 серпня 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 1 жовтня 2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2021 року, у якій скаржник просить скасувати оскаржувані рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за цією касаційною скаргою суд виходить з такого.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Згідно з частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставою касаційного оскарження Головне управління ДПС у Харківській області зазначає пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України та вказує, що суди попередніх інстанцій застосували підпункт 134.1.1. пункту 134.1. статті 134, пункт 198.3 статті 198, пункт 201.1, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, частини першу, другу статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 5 березня 2020 року у справі №826/9368/15, від 8 вересня 2020 року у справі № 819/1250/17, від 16 квітня 2020 року у справі №520/1536/20.

Скаржник цитує висновки Верховного Суду про те, які обставини можуть свідчити про відсутність реального характеру господарських операцій та які докази мають це підтверджувати. Відповідач вважає, що обставини справи досліджені не в повному обсязі, без надання оцінки кожному окремому доказу та їх сукупності.

Разом з тим посилання відповідача на висновки, викладені в наведених постановах Верховного Суду, є безпідставним, оскільки висновки судів попередніх інстанцій у цій справі у наведених скаржником постановах Верховного Суду свідчать про те, що вони ґрунтуються на конкретних фактичних обставинах справи, які залежать від їх повноти, характеру, об`єктивності, юридичного значення. Подібність правовідносин щодо кожного оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, а саме наявність однакових правових ознак між справами, заявником касаційної скарги не наведена.

Так, у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України у касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. При цьому недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

Крім того, касаційна скарга Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 1 жовтня 2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2021 року у справі, вже подавалась, проте ухвалами Верховного Суду від 24 травня 2021 року, від 14 липня 2021 року її повернуто як таку, що не містила підстав касаційного оскарження. Ця касаційна скарга є аналогічною за своїм змістом, жодних доповнень або уточнень не містить.

Перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України підстави оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 328, 330, 332, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 1 жовтня 2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тепло-Квар" до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                                      Р. Ф. Ханова