П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2021 року
м. Рівне

Справа № 567/1437/19
Провадження № 22-ц/4815/878/21

Головуючий в Острозькому районному суді 
Рівненської області: суддя Назарук В.А.
Рішення суду першої інстанції проголошено
(вступна і резолютивна частини): 
о 12 год. 22 хв. 24.03.2021 у м. Рівне
Рівненської області
Повний текст рішення складено: 02.04.2021

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
головуючий: суддя Хилевич С.В. 
судді: Ковальчук Н.М., Шимків С.С.
секретар судового засідання: Пиляй І.С.

учасники справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Користівське";
відповідач1 - ОСОБА_1 ;
відповідач2 - Товариство з обмеженою відповідальністю "Ют-Агро Зерно";
відповідач3 - Державний реєстратор відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради Рівненської області Яскал Ірина Андріївна;
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,: Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області;

представники учасників справи: 
позивача - адвокат Голуб Валентин Анатолійович;
відповідача1 - адвокат Титечко Олександр Павлович;
відповідача2 - адвокат Лавренюк Валентин Миколайович;

за участі: представників сторін,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Титечка Олександра Павловича на рішення Острозького районного суду Рівненської області від 24 березня 2021 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Користівське" до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю "Ют-Агро Зерно", Державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради Рівненської області Яскал Ірини Андріївни; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,: Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області; про визнання недійсним договору оренди землі та скасування державної реєстрації права оренди земельних ділянок та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Користівське", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,: Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області; про визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення, 
в с т а н о в и в:
У грудні 2019 року в суд звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Користівське" (далі - ТОВ "Користівське") з позовом до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю "Ют-Агро Зерно" (далі - ТОВ "Ют-Агро Зерно"), Державного реєстратора Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради Рівненської області Яскал І.А. (далі - Державний реєстратор) про визнання недійсним договору оренди землі б\н від 07.10.2019, що укладений між ОСОБА_1 і ТОВ "Ют-Агро Зерно"; скасування державної реєстрації речового права - права оренди земельної ділянки площею 0, 2487 га, що виникло на підставі договору оренди землі б\н від 07.10.2019, укладеного між ОСОБА_1 і ТОВ "Ют-Агро Зерно", проведеного згідно з рішенням Державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 49112351 від 10 жовтня 2019 року, запис №33622106 від 07 жовтня 2019 року; скасування державної реєстрації речового права - права оренди земельної ділянки площею 2, 0677 га, що виникло на підставі договору оренди землі б\н від 07.10.2019, укладеного між ОСОБА_1 і ТОВ "Ют-Агро Зерно", проведеного згідно з рішенням Державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 49113187 від 10 жовтня 2019 року, запис №33623163 від 07 жовтня 2019 року. Мотивуючи вимоги, вказувалося, що 11 січня 2010 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 0, 25 га строком на 15 років з наступною його реєстрацією в Управлінні Держкомзему в Острозькому районі Рівненської області (запис №562428804003026 від 22.10.2012) та договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 2, 07 га строком на 15 років з наступною його реєстрацією в Управлінні Держкомзему в Острозькому районі Рівненської області (запис №562428804003025 від 22.10.2012). Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 орендодавця зазначені дві ділянки було успадковано його сином - ОСОБА_1 , про що нотаріусом видано свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 вересня 2019 року №1842 і №1843. 07 жовтня 2019 року між ОСОБА_1 та ТОВ "Ют-Агро Зерно" укладено договір оренди цих двох земельних ділянок строком на 7 років.
10 жовтня 2019 року Державним реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 49112351 з внесенням запису №33622106 про реєстрацію права власності оренди земельної ділянки площею 0, 2487 га на підставі наведеного договору оренди землі, та індексний номер: 49113187 з внесенням запису №33623163 про реєстрацію права оренди земельної ділянки площею 2, 0677 га на підставі наведеного договору оренди землі.
Позивач вважає, що оспорювані договори укладено під час дії договорів оренди цих само земельних ділянок між ОСОБА_2 та ТОВ "Користівське". Дані правочини не припиняли своєї дії, сторонами не розривалися і 22 жовтня 2012 року належним чином зареєстровані в Управлінні Держкомзему в Острозькому районі Рівненської області, а, отже, права ТОВ "Користівське" порушені через створення перешкод в оренді земельних ділянок. Оскільки право на оренду землі переходить після смерті фізичної особи - орендодавця, якщо інше не передбачено договором оренди, до спадкоємців, а відповідно до ч. 4 ст. 32 Закону України "Про оренду землі" перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи не є підставою для зміни умов або припинення договору, тому вважав, що його вимоги є обґрунтованими.
Ухвалою Острозького районного суду Рівненської області від 13 січня 2020 року до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області.
Заперечуючи проти позову, ОСОБА_1 у січні 2020 року подав зустрічний позов до ТОВ "Користівське", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,: Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області; про визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення від 11 січня 2010 року. 
Ухвалою Острозького районного суду Рівненської області від 02 лютого 2020 року ОСОБА_1 поновлено строк для пред`явлення зустрічного позову, прийнято його до спільного розгляду з первісним позовом і об`єднано в одне провадження.
Рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 24 березня 2021 року первісний позов задоволено. 
Визнано недійсним договір оренди землі б\н від 07 жовтня 2019 року, що укладений між ОСОБА_1 і ТОВ "Ют-Агро Зерно". 
Скасовано державну реєстрацію речового права - права оренди земельної ділянки площею 0, 2487 га, що виникло на підставі договору оренди землі б\н від 07.10.2019, укладеного між ОСОБА_1 і ТОВ "Ют-Агро Зерно", проведену згідно з рішенням Державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 49112351 від 10.10.2019, запис №33622106 від 07.10.2019.
Скасовано державну реєстрацію речового права - права оренди земельної ділянки площею 2, 0677 га, що виникло на підставі договору оренди землі б\н від 07.10.2019, укладеного між ОСОБА_1 і ТОВ "Ют-Агро Зерно", проведену згідно з рішенням Державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 49113187 від 10.10.2019, запис №33623163 від 07.10.2019.
ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні зустрічного позову до ТОВ "Користівське", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,: Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області; про визнання недійсним договорів оренди.
Вирішено питання про судові витрати.
У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Титечка О.П. покликається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, що полягало у неправильному застосуванні норм матеріального права, порушенні норм процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, а також неповноті з`ясування обставин, що мають значення для справи.
На її обґрунтування зазначалося про свою незгоду із висновками суду про те, що оспорювані договори було укладено ОСОБА_2 як таким, що є власником земельних ділянок сільськогосподарського призначення площею о, 25 га і 2, 07 га на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯБ №083375 від 23.11.2004, виданого відповідно до розпорядження голови Острозької районної державної адміністрації №87 від 26.02.2004. Вважає, що спірні правовідносини регулюються ст.ст. 202, 638, 793 ЦК України, ст.ст. 2, 6, 11, 13-16, 17-20 Закону України "Про оренду землі", ст.ст. 90, 124 ЗК України, а тому договір оренди повинен укладатися у письмовій формі за бажанням однієї зі сторін може бути посвідчений нотаріально. Також він підлягає обов`язковій державній реєстрації і після цього набирає чинності. 
Щодо доводів відповідача1 про виконання підпису в оспорюваних договорах іншою особою, то вони стверджуються висновком експерта від 18.12.2020 №1.1-520\20, де вказано, що підписи в обох правочинах виконано вірогідно не ОСОБА_2 ; дати відповідь у категоричній формі експерт не зміг. Оскільки прикметник "вірогідний" має значення "такого, що не викликає сумніву", "є достовірним", тому даний доказ є належним і допустимим, а також підтверджує те, що підписи в договорах виконані не ОСОБА_2 . При цьому заявник посилається на те, що твердження експерта про неможливість категорично надати відповідь, чи підпис належить ОСОБА_2 , не спростовує той факт, що його виконано іншою особою. Таким чином, сторони при укладенні оспорюваних договорів не узгодили усіх істотних умов.
Крім того, свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні підтвердила, що підпис від імені ОСОБА_2 у договорах оренди землі було вчинено нею особисто. Їй не відомо, куди зник ОСОБА_2 з 2007 року, а орендну плату за землю отримувала саме вона. Також судом не враховано показання свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , які зазначали про те, що в 2007 році ОСОБА_2 виїхав на постійне місце проживання у Закарпатську область. За попереднім місцем проживання більше він не повертався, а 23 лютого 2016 року видав на ім`я відповідача1 довіреність, якою наділив його правом розпорядження земельною ділянкою з укладенням договору оренди. Тому вважає, що позивачем не спростовано, а ОСОБА_1 доведено належними і допустимими доказами ті обставини, що підпис в графі "Орендодавець" в оспорюваних договорах виконано не ОСОБА_2 .
Щодо обраного способу судового захисту, то заявник покликався на його законність, адже згідно із ч. 2 ст. 16 ЦК України, рішеннями Європейського суду з прав людини від 10 грудня 2010 року у справі "Трепашкін проти Росії", від 31 травня 2018 року у справі "Абу Зубайда проти Литви" саме визнання правочину недійсним допоможе захистити в судовому порядку порушені суб`єктивні права ОСОБА_1 на землю.
Зважаючи на викладене, просив скасувати рішення суду першої інстанції, задовольнивши зустрічний позов та залишивши первісний позов без задоволення. 
У поданому відзиві ТОВ "Користівське", вважаючи оскаржуване рішення законним і обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - відхилити. При цьому вказує, що достатніми є підстави для висновку, що судом правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами, та застосовано норми права, які підлягали застосуванню при вирішенні спору, а тому доводи заявника не є обґрунтованими. 
Державний реєстратор у своєму відзиві просить задовольнити апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Титечка О.П., скасувавши рішення Острозького районного суду Рівненської області від 24 березня 2021 року. На її думку, вимоги відповідача1 за зустрічним позовом є обґрунтованими і доведеними, а тому підлягають до задоволення. Щодо первісного позову, то просила в його задоволенні відмовити.
Заслухавши суддю-доповідача, думку осіб, які беруть участь у справі і з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції правильно виходив із доведеності та обґрунтованості вимоги позивача, оскільки до ОСОБА_1 , як спадкоємця ОСОБА_2 , перейшли усі права та обов`язки спадкодавця, в т.ч. і за договорами оренди землі сільськогосподарського призначення від 11 січня 2010 року, а тому на нього покладено зобов`язання належним чином виконувати умови цих правочинів. Тобто договір оренди землі б\н від 07 жовтня 2019 року, що укладений між відповідачем1 та ТОВ "Ют-Агро Зерно", укладено всупереч вимог закону і обставин справи, а саме через недодержання умов оспорюваних договорів від 11 січня 2010 року, відсутність повідомлення на адресу орендаря про існуючі обмеження щодо земельних ділянок, а також, що внаслідок цього земельні ділянки знаходяться під зобов`язаннями за договорами оренди, укладеними між різними особами - як орендодавцями, так і орендарями.
З огляду на зазначені обставини позов ТОВ "Користівське" задоволено, визнано недійсним договір оренди землі б\н від 07 жовтня 2019 року, а також скасовано державну реєстрацію права оренди земельних ділянок площею 0, 2487 га та 2, 07 га.
Відмовляючи відповідачу1 в задоволенні зустрічного позову, суд зважав на те, що належних і допустимих доказів про те, що оспорювані договори від 11 січня 2010 року підписані не ОСОБА_2 , а іншою особою, ним надано не було. Тим більше, сам ОСОБА_2 знав про їх укладення і не заперечив проти цього. Також враховано, що ОСОБА_1 , як спадкоємцем ОСОБА_2 , протягом восьми років дані договори не оспорювалися, а вимогу про визнання їх недійсними він пред`явив лише, заперечуючи проти позову ТОВ "Користівське" у січні 2020 року.
Як з`ясовано, 11 січня 2010 року між ТОВ "Користівське", як орендарем, та ОСОБА_2 , як орендодавцем (власником), укладено договори оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення площею 0, 25 га і 2, 07 га, за умовами якого орендодавець надав, а орендар прийняв ці ділянки у строкове платне володіння на 15 років та користування з метою вирощування сільськогосподарських культур зі сплатою орендної плати щорічно, не пізніше 31 грудня відповідного року, у грошовій формі у розмірі 3% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що на момент укладення договору склало 86 гривень. Розмір орендної плати визначається за домовленістю між сторонами, але не може бути меншим встановленого законодавством. Право власності орендодавця на земельні ділянки підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №083375 від 23 листопада 2004 року, виданого на підставі розпорядження голови Острозької районної державної адміністрації №87 від 26 лютого 2004 року.
Відповідно до актів приймання-передачі зазначені земельні ділянки того ж дня були передані орендарю. 
В подальшому, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 помер, що сторонами не заперечується і підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом, виданими приватним нотаріусом Іршавського районного нотаріального округу Закарпатської області і зареєстрованими в реєстрі за №№1842, 1843. За змістом цих свідоцтв, ОСОБА_1 , як спадкоємець ОСОБА_2 , набув право власності на земельну ділянку площею 0, 2487 га з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: 5624288000:09:001:0393, та земельну ділянку площею 2, 0677 га з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: 5624288000:10:003:0036, які розташовані на території Україснької сільської ради Острозького району Рівненської області.
07 жовтня 2019 року між ОСОБА_1 і ТОВ "Ют-Агро Зерно" було укладено договір оренди землі б\н земельних ділянок загальною площею 2, 3164 га, в т.ч. ріллі - 2, 0677 га, пасовища і сіножаті - 0, 2487, строком на 7 років.
З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер довідки: 190870490; дата і час формування: 29.11.2019, 13:31:27) вбачається, що Державний реєстратор 10 жовтня 2019 року прийняв рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 49112351, та вніс запис під номером 33622106 від 07 жовтня 2019 року про реєстрацію права оренди земельної ділянки площею 0, 2487 га, а також про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 49113187, та вніс запис під номером 33623163 від 07 жовтня 2019 року про реєстрацію права оренди земельної ділянки площею 2, 0677 га, на підставі договору оренди землі б\н від 07 жовтня 2019 року, укладеного між ОСОБА_1 і ТОВ "Ют-Агро Зерно". 
Тобто оспорюваний договір було укладено під час дії договорів оренди тих само земельних ділянок, укладених 11 січня 2010 року між ОСОБА_2 та ТОВ "Користівське".
Вважаючи, що суб`єктивні права позивача на землю порушуються оспорюваним договором від 07 жовтня 2019 року, у грудні 2019 року в суд звернулося ТОВ "Користівське" з позовом до ОСОБА_1 , ТОВ "Ют-Агро Зерно", Державного реєстратора про визнання недійсним договору оренди землі б\н від 07 жовтня 2019 року та скасування реєстрації прав оренди земельних ділянок площею 0, 2487 га та 2, 0677 га.
Не погодившись із позовом, у січні 2020 року ОСОБА_1 було подано зустрічний позов до ТОВ "Користівське" про визнання недійсними договорів оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення від 11 січня 2010 року.
Повно і правильно з`ясувавши обставини справи та встановивши, що при вирішенні спірних правовідносин до застосування підлягають норми матеріального права, на чому наполягав позивач, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив первісний позов та залишив без задоволення зустрічний позов. 
Згідно зі ст.ст. 11, 526, 626, 629, 610, 611, 215 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Відповідно до ст.ст. 90, 93, 124, 1481 ЗК України власники земельних ділянок мають право, зокрема, продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину. Право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою. необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. До особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинним договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки. Особа, яка набула право власності на земельну ділянку, протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї зобов`язана повідомити про це її користувачів із зазначенням: кадастрового номера (за наявності), місця розташування та площі земельної ділянки; найменування (для юридичних осіб), прізвища, ім`я, по батькові (для фізичних осіб) нового власника; місця проживання (знаходження) нового власника, його поштової адреси; платіжних реквізитів (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі). Повідомлення надсилається користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається йому особисто під розписку.
Норми статей 2, 1, 15, 24, 32 Закону України "Про оренду землі" в редакції, що діяла на час виникнення спірних відносин, вказують, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, а також договором оренди землі. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін. Відсутність в договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до Закону. Орендодавець зобов`язаний, зокрема, не вчиняти дій, які перешкоджали б орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою. Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди.
За правилами статей 2, 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни абро припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстратор, серед іншого,: встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 01.01.2013, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 01.01.2013, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ, організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав, похідних від права власності, здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку із вчиненням такої дії; під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також відомості інших реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них чи у порядку інформаційної взаємодії з Державним реєстром прав, у тому числі відомості, що містять персональні дані особи; відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові прав на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав; формує за допомогою Державного реєстру прав документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. 
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що підписи у договорі оренди землі сільськогосподарського призначення площею 0, 25 га від 11 січня 2010 року у графі "Орендодавець" (аркуш четвертий) і в договорі оренди землі сільськогосподарського призначення площею 2, 07 га у графі "Орендодавець" (аркуш четвертий) виконані не ОСОБА_2 , а іншою особою, то колегія суддів з ними не згодна.
Так, допитана в судовому засіданні судовий експерт-почеркознавець ОСОБА_6 пояснила, що вона складала висновок №1.1.-520/20 від 18 грудня 2020 року, де зазначала, що підписи від імені ОСОБА_2 у графі "Орендодавець" на четвертому аркуші договору оренди землі сільськогосподарського призначення від 11.01.2010 площею 0, 25 га та четвертому аркуші договору оренди землі сільськогосподарського призначення від 11.01.2010 площею 2, 07 га виконані вірогідно не ОСОБА_2 . При цьому прислівник "Вірогідно" вона помилково вжила у значенні "Імовірно", а не "Достовірно" - як це розуміється тлумачним словником української мови. На підтвердження саме такого поняття у своєму висновку ствердила, що вирішити питання в категоричній формі не виявилося можливим по причині, вказаній в дослідницькій частині висновку експерта.
Отже, даний висновок експерта слід розуміти як припущення, тобто його не можна покласти в обґрунтування мотивів для задоволення зустрічного позову, а при оцінці доказів у їх сукупності він не є об`єктивним і переконливим, яким безумовно стверджувалося б про виконання підписів не ОСОБА_2 .
Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Поготів, сумніви представника відповідача1 у дійсності правочинів спростовуються тим, що оспорювані договори від 11 січня 2010 року були схвалені самим ОСОБА_2 . Ці факти підтверджуються даними в судовому засіданні свідченнями ОСОБА_1 , який вказував, що з 2016 року почав отримувати від ТОВ "Користівське" орендну плату за договорами на підставі відповідної довіреності, а до того таку плату отримувала його мати - ОСОБА_7 (колишня дружина ОСОБА_2 ), а також ОСОБА_4 (дочка ОСОБА_1 ), яка показала, що в 2018 році вона отримала орендну плату від позивача у розмірі 9 000 гривень, яку передала на лікування ОСОБА_2 в Іршавській центральній районній лікарні. Тобто ОСОБА_2 було відомо про укладення договорів оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення від 11 січня 2010 року і він проти цього не заперечував.
Відповідно до ч. 1 ст. 241 ЦК України правочин, що вчинений представником з перевищенням повноважень, створю, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.
Не заслуговують на увагу і аргументи заявника про те, що свідок ОСОБА_3 показала, що підпис в оспорюваних договорах від 11 січня 2010 року зробила саме вона, а не ОСОБА_2 . Так, абзацом другим п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" роз`яснено, що зі змісту абз. другого ч. 1 ст. 218 ЦК України не може доводитися свідченнями свідків не лише заперечення факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин, а й факт його вчинення, а також виконання зобов`язань, що виникли з правочину.
Решта доводів апеляційної скарги є необґрунтованими і тому колегією суддів відхиляються.
Справедливість, добросовісність та розумність відповідно до п. 6 ст. 3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства.
Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\2003).
Перегляд судового рішення у суді апеляційної інстанції забезпечує виконання головного завдання appelatio - дати новим судовим розглядом додаткову гарантію справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист. Ця гарантія полягає в тому, що сам факт другого розгляду дозволяє уникнути помилки, що могла виникнути при першому розгляді. Апеляція, по суті, є надання новим судовим розглядом додаткової гарантії справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист. 
Підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухваленні оскаржуваного рішення.
В силу правил ст. 141 ЦПК України сплачений заявником судовий збір при поданні апеляційної скарги поверненню йому не підлягає.
Керуючись ст. ст. 368, 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу представника  ОСОБА_1 - адвоката Титечка Олександра Павловича залишити без задоволення, а рішення Острозького районного суду Рівненської області від 24 березня 2021 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.
       Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено: 31.08.2021

Головуючий :                                                                 С.В. Хилевич

Судді:                 Н.М.Ковальчук

С.С.Шимків