УХВАЛА

26 липня 2021 року 
м. Київ
справа № 200/10023/20-а
адміністративне провадження № К/9901/25642/21
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Уханенка С.А. перевірив касаційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 лютого 2021   року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області про зобов`язання нарахувати та виплатити суддівську винагороду, 
В С Т А Н О В И В:
У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області (далі - ТУ ДСА України в Донецькій області) в якому просила: зобов`язати відповідача нарахувати їй суддівську винагороду, як судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області, у розмірі 113226,25 грн на підставі пункту 4.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 28 серпня 2020 року №10-р/2020, ухваленого у справі №1-14/2020 (230/20), як правового акта, який підлягає застосуванню, за період за період з 18 квітня по 28 серпня 2020 року та виплатити їй зазначену суддівську винагороду за вказаний період з відрахуванням відповідних сум податків і зборів. 
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2021 року, позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність ТУ ДСА України в Донецькій області щодо ненарахування та невиплати судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 18 квітня по 28 серпня 2020 року у розмірі, визначеному статтею 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Зобов`язано ТУ ДСА України в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суддівську винагороду у розмірі 113226,25 грн за період з 18 квітня по 28 серпня 2020 року, з відрахуванням відповідних сум податків і зборів.. В іншій частині позову відмовлено.
09 липня 2021 року ТУ ДСА України в Донецькій області надіслало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2021 року. Заявник, посилаючись на пункти 3,4 частини четвертої статті 328 КАС України, зокрема, на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, та неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення ними норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення і відмовити в позові.
З 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-IХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким унесено зміни до розділу 3 Глави 2 "Касаційне провадження", зокрема, щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.
Так, відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами. 
Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Підставою перегляду оскаржуваних судових рішень заявник, зокрема, зазначив відсутність висновків Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, зокрема статті 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік". 
Такі доводи відхиляються Судом, оскільки у постанові Верховного Суду від 03 березня 2021 року у справі № 340/1916/20 викладено правовий висновок щодо неправомірності обмеження виплати, починаючи з 18 квітня 2020 року, суддівської винагороди (розміром, що не перевищує десять прожиткових мінімумів) на підставі статті 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" №294-ІХ (зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" № 553-ІХ в редакції закону станом на дату виникнення спірних відносин).
Водночас скарга обгрунтована лише загальними посиланнями на відсутність у ТУ ДСА України в Донецькій області права здійснювати нарахування суддівської винагороди поза межами бюджетних асигнувань та на відсутність видатків у бюджеті на здійснення таких виплат.  
Інші аргументи скарги зводяться до цитування норм законодавства, яким урегульована процедура визначення видатків на утримання суддів, тлумачення висновків Конституційного Суду України, з посиланням на висновки Верховного Суду у справах №№820/2462/17, 804/3790/17 та 814/1274/17, що не є подібними до спірних правовідносин. Такі доводи мають суб`єктивний характер і виключають можливість перегляду судового рішення з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені статтею 341 КАС України. Мотиви скарги зводяться до тлумачення норм матеріального права, переоцінки доказів у справі та неповного з`ясування обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій.
Суд також не сприймає виділення іншим шрифтом певних пунктів частини четвертої статті 328 КАС України, як зазначення підстави (підстав) касаційного оскарження, оскільки таке виділення унеможливлює чітке сприйняття підстав оскарження судового рішення як судом касаційної інстанції так і іншими учасниками справи.
Відповідно до частини третьої статті 334 КАС України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, зокрема, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.
Частиною першою статті 341    КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення, зокрема, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
Лише формальні посилання заявника на відсутність висновків Верховного Суду, за відсутності вмотивованих аргументів неправильного застосування певної норми права, не є підставою для відкриття касаційного провадження.
Враховуючи те, що ТУ ДСА України в Донецькій області не викладено передбачених цим Кодексом підстав для оскарження судового рішення у касаційному порядку, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.
За таких обставин, Верховний Суд не вирішує питання щодо поновлення пропущеного процесуального    строку.
Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України,
У Х В А Л И В:
1. Касаційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області про зобов`язання нарахувати та виплатити суддівську винагороду повернути особі, яка її подала.
2. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                                                  С.А. Уханенко