ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

16 вересня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/2133/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Головко О.В. (доповідач),
                               суддів:  Суховарова А.В., Ясенової Т.І.,     
  
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14 червня 2021 року (суддя Конишева О.В., повний текст рішення складений 14.06.2021) в адміністративній справі  
за позовом  Головного управління ДПС у Запорізькій області     
до  ОСОБА_1       
про стягнення податкового боргу, –

в с т а н о в и в :
                              
Головне управління ДПС у Запорізькій області звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 суму податкового боргу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у розмірі 52989,48 грн. 
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 14 червня 2021 року позов задоволено в повному обсязі. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. 
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що Головним управлінням ДФС у Запорозькій області згідно з пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України та відповідно до пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України 20.08.2018 прийнято податкове повідомлення-рішення № 3543-59, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості за 2017 рік в розмірі 27089,63 грн. та 21.02.2018 прийнято податкове повідомлення-рішення № 12-01-13, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки», сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості за 2016 рік у розмірі 25899,85 грн. 
У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 добровільно не сплатив вказані суми заборгованості у встановлені законодавством строки, Головне управління ДФС у Запорізькій області звернулося до суду із даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам та висновкам суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає, за визначеннями статті 14 Податкового кодексу України грошове зобов`язання платника податків – сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.
Податкове зобов`язання – сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або  Митним кодексом України.
Пунктом 57.3. статті 57 Податкового кодексу України визначено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у  підпунктах  54.3.1 - 54.3.6  пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження.
Під час розгляду адміністративної справи судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 оскаржив зазначені податкові повідомлення-рішення в судовому порядку (адміністративна справа № 280/1609/20). 
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2020 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2021 року, у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області про скасування податкових повідомлень-рішень відмовлено повістю.
Таким чином, оскільки визначені податковим органом податкові зобов`язання у встановлені законом строки не сплачені відповідачем та не скасовані за наслідками їх оскарження, вони набули статусу податкового боргу.
Податковий борг – сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (стаття 14 Податкового кодексу України).
Згідно з пп.20.1.34 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Доводи апелянта щодо неправомірного розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного провадження без виклику учасників справи не приймаються судом апеляційної інстанції як обґрунтовані. 
Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Згідно з частиною 7 тієї ж статті 7 клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач – разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що матеріали адміністративної справи не містять клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін. 
Крім цього відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо стягнення грошових сум, що ґрунтуються на рішеннях суб`єкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження та сума яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Судом встановлено, що Головним управлінням ДПС у Запорізькій області подано адміністративний позов 25 березня 2020 року.
Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2020 року – 2102 грн. 00 коп.
Таким чином, розмір ста розмірів прожиткового мінімуму становить 210200,00 грн., тоді як предметом розгляду в даній справі є стягнення податкового боргу у розмірі 52989,48 грн., що не перевищує відповідної суми прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції зазначає, що суд першої інстанції вірно встановив, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.
Враховуючи сукупність викладених обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що судом першої інстанції ухвалено рішення з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні, доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують.          

Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, –

п о с т а н о в и в :

                              Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.  
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14 червня 2021 року в адміністративній справі № 280/2133/20 залишити без змін. 

Постанова набирає законної сили з 16 вересня 2021 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.
Повна постанова складена 16 вересня 2021 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров 

                               суддя                                                                      Т.І. Ясенова