Ухвала
 
25 червня 2021 року
м. Київ
справа № 127/4954/19
провадження № 61-20529св19 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Крата В. І.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 ,
відповідач - Виконавчий комітет Вінницької міської ради,
треті особи: Служба у справах дітей Вінницької міської ради, Міське комунальне підприємство «Управляюча компанія «Замостя»,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяви ОСОБА_1 про участь у судовому засіданні у справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , до Вінницької міської ради, Виконавчого комітету Вінницької міської ради про визнання права користування жилим приміщенням, зобов`язання укласти договір найму житлового приміщення, за касаційною скаргою Виконавчого комітету Вінницької міської ради на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02 липня 2019 року у складі судді Федчишен С. А. та постанову Вінницького апеляційного суду від 09 жовтня 2019 року у складі колегії суддів: Денишенко Т. О., Матківської М. В., Стадника І. М.,
 
ВСТАНОВИВ:
18 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду у власних інтересах та як законний представник в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2                               з позовом до Вінницької міської ради та Департаменту житлового господарства міської ради, у якому просила визнати за нею та донькою право користування квартирою АДРЕСА_1 , зобов`язати Вінницьку міську раду укласти з нею договір найму цієї квартири та зобов`язати відповідача усунути перешкоди у користуванні нею з донькою спірним помешканням шляхом їх вселення у квартиру та передачі ключів від вхідних дверей.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 02 липня 2019 року позов задоволено.
Визнано за ОСОБА_1 та її малолітньою донькою ОСОБА_2 право користування жилим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 . Зобов`язано Виконавчий комітет Вінницької міської ради укласти з ОСОБА_1 договір найму вказаної квартири та усунути їй з дитиною перешкоди у користуванні цим помешканням шляхом вселення ОСОБА_1 та малолітньої ОСОБА_2 до квартири АДРЕСА_1 .
Постановою Вінницького апеляційного суду від 09 жовтня 2019 року апеляційну скаргу Виконавчого комітету Вінницької міської ради залишено без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.
23 жовтня 2019 року ОСОБА_3 подала до Верховного Суду касаційну скаргу в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду, ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Ухвалою Верховного Суду від 20 грудня 2019 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Виконавчого комітету Вінницької міської ради та витребувано справу із суду першої інстанції. Вирішено питання щодо зупинення виконання рішення суду першої інстанції та постанови апеляційного суду.
30 січня 2020 року (згідно штемпеля на поштовому конверті) ОСОБА_1  надіслала відзив на касаційну скаргу, підписаний представником ОСОБА_4 , в якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду залишити без змін.
Разом з відзивом подано клопотання про участь у судовому засіданні учасників справи.
Європейський суд з прав людини вказав, що процедура допуску скарг до розгляду та провадження виключно з питань права, на відміну від того, що стосується питань фактів, може відповідати вимогам статті 6 Конвенції, навіть якщо скаржнику не була надана можливість бути особисто заслуханим апеляційним чи касаційним судом, за умови, якщо відкрите судове засідання проводилось у суді першої інстанції і якщо суди вищої інстанції не мали встановлювати факти справи, а тільки тлумачити відповідні юридичні норми (ZHUK v. UKRAINE, № 45783/05, § 32, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Згідно зі статтею 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.
У частині тринадцятій статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Тлумачення вказаних норм свідчить, що попередній розгляд справи у суді касаційної інстанції проводиться без повідомлення учасників справи. Тому                     у задоволенні клопотання необхідно відмовити.
Керуючись статтями 7, 260, 400, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про участь у судовому засіданні відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                      М. М. Русинчук
        Н. О. Антоненко
                                                                                              В. І. Крат