УХВАЛА

30 серпня 2021 року 
Київ
справа №440/1661/19
адміністративне провадження № Зн/9901/19/21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Желєзного І.В., 
суддів Рибачука А.І., Тацій Л.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження заяву Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду від 29 квітня 2021 року у справі № 440/1661/19 за позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в Луганській області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
У травні 2019 року ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернулася до суду з позовом до Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (далі також - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в Луганській області, у якому просила: визнати протиправним та скасувати наказ Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України № 9-Ф від 26 березня 2019 року про відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги   ОСОБА_1 ; зобов`язати відповідача прийняти рішення про призначення позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 975 як особі з інвалідністю ІІІ групи з 08 лютого 2019 року, інвалідність якої настала внаслідок захворювання, що пов`язане із захистом Батьківщини, у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на перше січня календарного року, та вжити заходів щодо її виплати.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 12 червня 2019 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від           08 серпня 2019 року, у задоволенні позову відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 29 квітня  2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від                           12 червня 2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 08 серпня 2019 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України № 9-Ф від 26 березня 2019 року про відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 . Зобов`язано Адміністрацію Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на перше січня календарного року, як особі з інвалідністю ІІІ групи та вжити заходів щодо її виплати.
18 червня 2021 року до Верховного Суду надійшла заява Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду від 29 квітня 2021 року на підставі пункту 1 частини другої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Відповідно до статті 362 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати заяву про перегляд судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили, за нововиявленими або виключними обставинами.
В обґрунтування заяви про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду від  29 квітня 2021 року у цій справі Адміністрація Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України зазначає про наявність істотних для справи обставин, які не були і не могли бути відомі відповідачу, на час розгляду справи, а тому просить скасувати постанову Верховного Суду від  29 квітня 2021 року у справі № 440/1661/19.
Згідно з частинами першою, другою, четвертою статті 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.
Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:        1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.
Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:              1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.
При цьому нововиявлені обставини - це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх урахування судового рішення.
До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору. Необхідними та загальними ознаками нововиявлених обставин є: 1) існування цих обставин на час розгляду та вирішення справи і ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява; 2) на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду; 3) істотність цих обставин для розгляду справи (тобто коли врахування цих обставин судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).
Під нововиявленою обставиною мається на увазі фактична обставина, яка має істотне значення і яка об`єктивно існувала на час розгляду справи, але не була і не могла бути відома усім особам, які брали участь у справі, та суду. Нова обставина, що з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справ. Тобто для визнання обставини нововиявленою недостатньо, щоб особа просто не знала про наявність певної істотної обставини, а потрібно, щоб вона і не могла знати про неї. Якщо вона все-таки могла знати про певну обставину за добросовісного ставлення до справи, тоді ця підстава для перегляду відсутня.
Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.
Аналогічна правова позиція висловлена, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 802/2196/17-а, від 26 лютого 2020 року у справі № 800/578/17, та постановах Верховного Суду від 2 травня 2018 року у справах № 2а-7523/10/1270 та № 303/3535/16-а, від 4 вересня 2018 року у справі № 809/824/17, від 22 листопада 2018 року у справі № 826/14224/15, а також в ухвалах Великої Палати Верховного Суду від 23 вересня 2020 року у справі                        № 9901/798/18, від 07 травня 2020 року у справі № 11-64зва20.
У заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами Адміністрація Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України як на нововиявлену обставину посилається на те, що лише 02 червня 2021 року із листа Міністерства у справах ветеранів України від 27 травня 2021 року                       № 5423/02/09.4-21 їй стало відомо, що Департаментом соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації кошти у сумі 630 600 грн перераховані на картковий рахунок ОСОБА_1 як особі, яка отримала інвалідність унаслідок захворювань, одержаних під час участі в антитерористичній операції, відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту". Отже, ОСОБА_1 , маючи право на отримання одноразової грошової допомоги, відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту" реалізувала своє право на отримання одноразової грошової допомоги на підставах встановлених Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту".
При цьому із копії листа Міністерства у справах ветеранів України від                            18 листопада 2020 року № 9962/02/09.4-20 (отриманого відповідачем 24 листопада 2020 року) слідує, що Міністерством у справах ветеранів України направлено список осіб, щодо яких на засіданні Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб, відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"            12 листопада 2020 року прийнято рішення про призначення одноразової грошової допомоги, зокрема ОСОБА_1 у розмірі 630 600 грн.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів зазначає, що у цьому випадку, обставина зазначена у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не свідчить про те, що вона не могла бути відома заявнику на час розгляду справи, а тому наведена заявником обставина не є нововиявленою у розумінні пункту 1 частини другої статті 361 КАС України і не може бути підставою для перегляду постанови Верховного Суду від 29 квітня 2021 року у справі № 440/1661/19.
У пункті 40 справи "Пономарьов проти України" (заява № 3236/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що "право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення".
Відтак, заява Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України задоволенню не підлягає.        
Керуючись статтями 368, 369 КАС України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні заяви Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду від 29 квітня 2021 року у справі № 440/1661/19 за позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в Луганській області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                           І.В. Желєзний
Судді                                                                                                                А.І. Рибачук 
                                                                                                                              Л.В. Тацій