Ухвала
 
27 липня 2021 року
м. Київ
 
справа № 743/212/19
провадження № 61-10343ск21 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М., 
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Чернігівського апеляційного суду від 24 травня 2021 року у справі за позовом акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У січні 2019 року ПАТ «Державний ощадний банк України» (після зміни найменування - АТ «Державний ощадний банк України») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
 
Протокольною ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 лютого 2020 року позивача ПАТ «Державний ощадний банк України» було замінено на АТ «Державний ощадний банк України».
 
Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 серпня 2020 року позовні вимоги АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено частково.
 
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» суму основної заборгованості по кредиту в розмірі 15 862,24 доларів США, нараховані відсотки по кредиту в розмірі 161,22 доларів США, прострочені відсотки по кредиту в розмірі 7 452,20 доларів США, а всього: 23 475,66 доларів США.
 
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
 
Постановою Чернігівського апеляційного суду від 24 травня 2021 року апеляційну скаргу АТ «Державний ощадний банк України» залишено без задоволення.
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.
 
Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 серпня 2020 року змінено в частині мотивів та підстав відмови у задоволенні позовних вимог АТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення 582,49 доларів США - 3% річних на суму простроченого кредиту, 940,30 доларів США - 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів.
 
В іншій частині рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 серпня 2020 року залишено без змін.
 
У червні 2021 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Чернігівського апеляційного суду від 24 травня 2021 року.
 
Ухвалою Верховного Суду від 09 липня 2021 року касаційну скаргу було залишено без руху та надано заявнику строк для усунення недоліків щодо підтвердження сплати судового збору та оформлення касаційної скарги відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.
 
У липні 2021 року до суду касаційної інстанції надійшли матеріали на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 09 липня 2021 року, з яких вбачається, що недоліки усунуто заявником.
 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. 
 
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
 
Підставою касаційного оскарження вказаного судового рішення заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17-ц, провадження № 14-131цс19, від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15-ц, провадження № 61?517св18, від 04 липня 2018 року у справі № 761/4494/13-ц, провадження № 61-16448св18, від 23 травня 2018 року у справі № 663/2070/15-ц, провадження № 61-6927св18, у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6?2003цс15, від 27 січня 2016 року у справі № 6-990цс15, від 09 листопада 2016 року у справі № 6?2251цс16 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Посилання на відсутність правового висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах як на підставу касаційного оскарження не можуть бути враховані Верховним Судом, оскільки заявник не конкретизує щодо застосування якої норми права відсутній вказаний висновок, тому зазначений випадок не є підставою касаційного оскарження в розумінні статті 389 ЦПК України. 
 
Касаційна скарга подана у передбачений статтею 390 ЦПК України строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
З урахуванням наведеного касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.
 
У касаційній скарзі міститься клопотання про зупинення дії постанови Чернігівського апеляційного суду від 24 травня 2021 року.
 
Частиною першою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
 
Клопотання про зупинення дії судового рішення має бути мотивованим, містити підстави для зупинення його виконання, підтверджені певними доказами. 
 
Вирішуючи питання про зупинення дії судового рішення, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема у разі ймовірності ускладнення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.
 
Підставою для задоволення клопотання про зупинення дії судового рішення заявник вказує можливість відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання судового рішення, накладення арешту на рахунки заявника, що матиме невідворотні наслідки.
 
Враховуючи, що постанова апеляційного суду підлягає примусовому виконанню, підстави для зупинення дії вказаного судового рішення відсутні. Разом з тим, надаючи оцінку доводам заявника при вирішенні питання про можливість зупинення виконання вказаного судового рішення, колегія суддів дійшла висновку про відсутність достатніх підстав для зупинення виконання судового рішення, оскільки клопотання не містить підтвердження здійснення виконавчих дій з примусового виконання вказаної постанови, тому у задоволенні клопотання про зупинення виконання постанови Чернігівського апеляційного суду від 24 травня 2021 року слід відмовити.
 
Керуючись статтями 390, 389, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Відкрити касаційне провадження у даній справі.
 
Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення дії постанови Чернігівського апеляційного суду від 24 травня 2021 року.
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 26 серпня 2021 року.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                                               Н. Ю. Сакара
                                                                                                                   О. В. Білоконь
                                                                                                                   О. М. Осіян